ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/25424/19	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/686/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 311010000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Бершадська Г.В. 
Суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
за участю секретаря - Боднар Р.В. 
представників сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі апеляційну скаргу 
Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року (ухваленого суддею Вийванко О.М., повний текст якого складено 18 травня 2020 р.) у справі № 607/25424/19 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -a
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України (далі ТНМУ ім. І.Я.Горбачевського ) в якому просив визнати протиправними та скасувати накази відповідача «Про внесення змін до штатного розпису» від 14 червня 2019 року № 319 та «Про звільнення з посади» від 01 жовтня 2019 року № 117-о; поновити його на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи університету та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Свої вимоги обгрунтовував тим, що 01.10.2019 року наказом № 117-о його незаконно звільнено з посади першою проректора з науково-педагогічної роботи університету за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням посади, яку він обіймав з 07.10.2014 року.
Вважає, що звільнення його з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи ТНМУ ім. І.Я. Горбачевського проведено з порушенням вимог закону, оскільки його посаду відповідно до пункту 5 частини 2 статті 32 ЗУ "Про вищу освіту" можна було скоротити виключно за умови зменшення чисельності осіб, які навчаються за кожною освітньою програмою, більш ніж на 20 відсотків чисельності, визначеної на початок навчання за цією програмою, однак такого зменшення чисельності студентів не було.
Крім того, рішення про скорочення його посади ухвалено Вченою радою університету за пропозицією доцента ОСОБА_2 , яка в подальшому була підтримана всіма присутніми членами Вченої ради університету, за відсутності подання керівника закладу вищої освіти, що вимагає пункт 6 частини 2 статті 32 ЗУ "Про вищу освіту".
Відповідачем не було виконано обов`язку щодо його працевлаштування- не запропоновано всі вакантні посади які були та в подальшому з`явилися у відповідача. Посада, яка була йому запропонована, обіймалася ним і не була вакантною. 27 серпня 2019 року на ім`я ректора ним було подано заяву про надання дозволу працювати на посаді професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією імені професора Л.Я. Ковальчука з погодинною оплатою праці за строковим трудовим договором до 30 червня 2020 року. Того ж дня заява була погоджена завідувачем кафедри професором ОСОБА_3 та ректором університету. У день звільнення 01.10.2019 року він відмовився від вказаної посади.
Крім цього, відповідачем не було проведено консультацій з первинною профспілковою організацією Тернопільського національного медичного університету щодо запобігання звільненню відповідача.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 травня 2020 року позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано накази Тернопільського національного медичного університету імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України «Про внесення змін до штатного розпису» від 14 червня 2019 року № 319 та «Про звільнення з посади» від 01 жовтня 2019 року №117 - о.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого проректора з науково - педагогічної роботи Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України та стягнуто з університету середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 130 066,86 грн. з відрахуванням до бюджету усіх податків та зборів.
Стягнуто з ТНМУ ім. І.Я. Горбачевського на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 2 069,06 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду ТНМУ ім. І.Я. Горбачевського звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апелянт зазначив, що суд перевищив свої повноваження скасовуючи наказ відповідача про внесення змін до штатного розпису, оскільки не вправі втручатись у господарську діяльність ВУЗу. Стаття 32 ЗУ "Про вищу освіту" передбачає принцип автономії закладу у формуванні та затвердженні штатного розпису закладу. У пункті 5 частини 2 статті 32 Закону, на який послався суд, йдеться про скорочення штатної чисельності науково-педагогічних працівників, а не про штатний розпис. Штатна чисельність науково-педагогічних працівників та штатний розпис є відмінними поняттями які помилково ототожнив суд, вони не перебувають у взаємозалежності. Скорочення посади відбулось за результатами другого наглядового аудиту системи управління якістю на відповідність вимогам міжнародного стандарту, проведеного 18.04.2019 року, яким встановлено, що існує дублювання функцій першого проректора та проректора з науково-педагогічної роботи. При цьому, у справі наявне погодження власника - Міністерства охорони здоров`я на скорочення даної посади у зв`язку з вказаним дублюванням. Штатна чисельність науково-педагогічних працівників не зменшувалась, вона збільшилась станом на 2019 ріку у порівнянні з 2018 роком, не зважаючи на зміни у штатному розписі у зв`язку зі скороченням посади.
Окрім наведеного, вважає неналежним способом захисту оскарження працівником рішення про скорочення чисельності або штату працівників , оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ним органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.
Також вважає помилковим висновок суду про те, що звільнення позивача відбулось із порушенням вимог частини 2 статті 40 , частини 3 статті 49-2 КЗпП України, з тих підстав, що відповідач не запропонував всіх вакантних посад при звільненні. На момент попередження позивач обіймав ще одну посаду- професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією з погодинною оплатою праці (неповний робочий день) і йому було запропоновано вакантну посаду професора цієї кафедри з повним навантаженням. Позивач погодився працювати на вказаній посаді, про що 22.08.2019 року подав заяву, яка була задоволена ректором, однак 01.10.2019 року відмовився від запропонованої та обраної ним посади. У зв`язку з такою відмовою позивача було звільнено з посади першого проректора , однак із залишенням на роботі на обійманій ним посаді професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією з погодинною оплатою праці. Відповідач не звільняв позивача з роботи, а лише з посади і при умові скорочення штату позивач був працевлаштований (йому була запропонована інша робота з повним навантаженням). Жодних порушень прав працівника чи погіршення його умов праці не відбулось, оскільки робота, запропонована позивачу, відповідала його кваліфікації, була вищеоплачуванішою, порівняно з іншими посадами у ТДНУ. Обов`язку роботодавця запропонувати всі наявні посади дана норма не містить.
У відзиві представник ОСОБА_1 вказав, що апеляційна скарга є необгрунтованою та не підлягає до задоволення.
Вказав, що навчальні заклади зобов`язані формувати штатний розпис у такий спосіб, щоб не порушувати права науково-педагогічних працівників, в тому числі і в частині збереження їх штатної чисельності. Скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи потребувало внесення змін до штатного розпису, а тому оскарження наказу "Про внесення змін до штатного розпису" від 14.06.2019 року є належним способом захисту порушеного права. Враховуючи відсутність доказів про зменшення чисельності осіб, які навчаються за кожною освітньою програмою, у межах 20 відсотків чисельності , визначеного на початок навчання за цією програмою, суд першої інстанції прийшов до законного висновку, що скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи, яку обіймав позивач, відбулося з порушенням п.5 ч.2 ст.32 ЗУ "Про вищу освіту". Висновок суду, викладений в постанові Верховного Суду від 28.03.2019 року у справі №755/3495/16 не може застосовуватись, оскільки стосується підприємства іншої організаційно-правової форми, а також відсутні гарантії збереження штатної чисельності працівників подібні до тих, які встановлені ЗУ "Про вищу освіту".
Твердження відповідача про відсутність обов`язку роботодавця запропонувати всі наявні вакантні посади не відповідає вимогам законодавства та судовій практиці. Згідно правового висновку Верховного Суду від 18.10.2017 року у справі №6-1723 цс17 власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КзпП України, щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо, які з`явились на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Проте позивачу було запропоновано лише посаду професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією не зважаючи на наявність інших вакантних посад, які з огляду на освіту, кваліфікацію та досвід міг виконувати позивач, таким чином обмеживши його у праві вільного вибору вакантної посади. За таких обставин вважає законним та обгрунтованим висновок суду про порушення відповідачем вимог ст. 49-2 КЗпП України та необхідності скасування наказу "Про звільнення з посади" від 01.10.2019 року №117-о та поновлення позивача на посаді. 
В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримала та додатково пояснила, що позивачу була запропонована посада професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією, яка відповідала його лікарській спеціальності та кваліфікації, що підтверджена наказом по Управлінню охорони здоров`я Тернопільської ОДА і на той час він вже працював на цій посаді неповний робочий день. Інші посади, які були в переліку вакантних ставок університету в період з 14 червня по 1 жовтня 2019 року не відповідали його лікарській спеціальності за фахом "хірургія" за якою він має лікарську категорію. Вчене звання професора ОСОБА_1 присвоєно по кафедрі ендоскопії з малоінвазивною хірургією , урологією, ортопедією та травматологією, а тому інші викладацькі посади не відповідали його спеціальності і кваліфікації. Для того, щоб працювати на посаді науково-педагогічного працівника іншої клінічної кафедри необхідно пройти спеціалізацію за профілем кафедри. Лише на кафедрі хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією було вакантними 1,5 ставки професора , на інших кафедрах хірургічного профілю вакантної посади професора кафедри на повну зайнятість не було.
Позивач погодився на запропоновану йому посаду, в літній період перебував у відпустці , з 27 серпня по 30 вересня 2019 року на лікарняному, а 1 жовтня 2019 року подав заяву про те, що відмовляється від запропонованої посади професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією на повну ставку без будь-яких пояснень, у зв`язку з чим його було звільнено з займаної ним посади. Вважає, що звільнення позивача було пов`язане з тим, що він самостійно працевлаштувався, оскільки на наступний день після звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України 2 жовтня 2019 року було видано наказ про прийняття позивача на іншу роботу. Постанова КМУ від 17.06.2015 року №413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу " передбачає, що таке повідомлення подається до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором, що на їх думку доводить відмову позивача від запропонованої університетом посади у зв`язку з працевлаштуванням . Відповідач згідний щоб позивач працював на професорській посаді на кафедрі хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією, після звільнення з роботи 01 жовтня 2019 року на підставі заяви від 16.10.2019 року прийняв його на 0,5 ставки за сумісництвом на запропоновану посаду, однак позивач бажає працювати на посаді першого проректора з науково-педагогічної роботи (адміністративній посаді). Посади науково-педагогічні працівники займають за строковими трудовими договорами.
У 2019 році штатна чисельність науково-педагогічних працівників збільшилась з 889,5 до 918 працівників в порівнянні з 2018 роком, тому скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи за умови дублювання функцій цієї посади з посадою проректора з науково-педагогічної роботи не свідчить про скорочення чисельності науково-педагогічних працівників та порушення п.5 ч.2 ст. 32 ЗУ "Про вищу освіту"
Представник позивача апеляційної скарги не визнав та додатково пояснив, що звільнення позивача відбулось із порушенням вимог ч.2 ст. 40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України, оскільки відповідач не запропонував всіх вакантних посад при звільненні. Позивач міг займати посади на інших кафедрах зазначених в рішенні суду. Заяву про відмову від запропонованої посади професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією на повну ставку відмовився тому що на той час так вирішив. Вважає, що позивачу повинні були запропонувати роботу з безстроковим трудовим договором, оскільки за таким договором він працював до звільнення його із займаної посади. На його думку, робота позивача на посаді професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією після звільнення з 7.11.2019 року по 7.02.2020 року не має правового значення для вирішення справи. Згідно наказу від 2.10.2019 року позивач був прийнятий на роботу головою спостережної ради приватного вищого навчального закладу "Медичний коледж" з 3.10.2019 року.
Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом №114-о від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду першого проректора з науково - педагогічної роботи ТНМУ імені І. Я. Горбачевського МОЗ України . Одночасно позивач працював на посаді професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією імені професора Л. Я. Ковальчука Л. Я. з погодинною оплатою праці до 240 годин.         
Згідно звіту про другий наглядовий аудит системи управління якістю на відповідність стандарту ISO 9001:2015 в ТНМУ імені І. Я. Горбачевського МОЗ України встановлено, що має місце дублювання функцій на рівні вищого керівництва - першого проректора з науково-педагогічної роботи та проректора з науково-педагогічної роботи, яким рекомендовано провести оптимізацію управлінської структури закладу.
Вчена рада ДВНЗ «Тернопільського державного медичного університету імені І. Я. Горбачевського» на засіданні 04.06.2019 розглянула вищевказаний звіт та вирішила внести зміни до штатного розпису щодо скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи з подальшим звільненням першого проректора з науково - педагогічної роботи з посади. 
Міністерство охорони здоров`я України листом №01.6/15060 від 10.06.2019 погодило внесення змін до штатного розпису ТНМУ імені І. Я. Горбачевського МОЗ щодо скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи з подальшим звільненням професора ОСОБА_1 із займаної посади першого проректора з науково - педагогічної роботи. 
На підставі рішення вченої ради від 04.06.2019 та погодження Міністерства охорони здоров`я України ректором ТНМУ імені І. Я. Горбачевського 14.06.2019 року видано наказ №319 "Про внесення змін до штатного розпису", яким: скорочено посаду першого проректора з науково - педагогічної роботи з 01 вересня 2019 року; зобов`язано заступника ректора з економічних питань ОСОБА_4 внести відповідні зміни до штатного розпису; довести до відома першого проректора з науково-педагогічної роботи професогра ОСОБА_1 що відповідно до погодження Міністерства охорони здоров`я України від 10.06.2019 №01.6/15-60 посада першого проректора з науково - педагогічної роботи буде скорочена; в зв`язку з скороченням посади першого проректора з науково-педагогічної роботи повідомити професора ОСОБА_1 про його звільнення не раніше, ніж через два місяці з моменту ознайомлення з даним наказом; професору ОСОБА_1 запропонувати посаду професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією імені професора Л. Я. Ковальчука Л. Я. ; відділ кадрів ознайомити проф. ОСОБА_1 з даним наказом і підготувати відповідні документи; контроль за виконанням наказу покласти на проректора з науково-педагогічної роботи проф. ОСОБА_5 . 
22.08.2019 ОСОБА_1 подав заяву про надання йому дозволу працювати на посаді професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією імені професора Л. Я. Ковальчука Л. Я. з погодинною оплатою праці з 02 вересня 2019 року за строковим трудовим договором до 30 червня 2020 року. Вказана заява була задоволена ректором відповідача 27.09.2019 року. 
01.10.2019 ОСОБА_1 подав заяву в якій відмовився від запропонованої посади професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією імені професора Л. Я. Ковальчука Л. Я. на повну ставку. 
Відповідно до протоколу №36 (57/19) від 01 жовтня 2019 року, первинна профспілкова організація ТНМУ дала згоду на звільнення з посади першого проректора з науково - педагогічної роботи ОСОБА_1 .
Наказом ТНМУ імені І. Я. Горбачевського МОЗ №117-о від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звільнено 01 жовтня 2019 року з посади першого проректора з науково - педагогічної роботи у зв`язку з скороченням посади на підставі п. 1.ст. 40 КЗпП України.
Судом також встановлено, що у 2019 році кількість студентів в порівнянні з 2018 року не зменшилась, а також в період з 14 червня по 01 жовтня 2019 року в університеті були наявні посади професорсько-викладацького складу на інших кафедрах, які міг зайняти позивач.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи, яку обіймав ОСОБА_1 відбулося з порушенням п.5 ч.2 ст.32 ЗУ "Про вищу освіту", оскільки не було зменшено чисельність осіб, які навчаються за кожною освітньою програмою, у межах 20 відсотків чисельності, визначеної на початок навчання за цією програмою. Також вказав, що при звільненні ОСОБА_1 відповідачем було допущено порушення статті 49-2 КЗпП України, тому що йому не було запропоновано усі вакантні посади, які відповідали його освіті та фаху. 
Колегія не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.
Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.
При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
Закон України "Про вищу освіту" встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціювання системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентноспроможного людського капіталу для високотехнологічного інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства , ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.
Відповідно до статті 32 вказаного Закону діяльність закладу вищої освіти провадиться на принципах автономії та самоврядування. Заклади вищої освіти мають рівні права, що становлять зміст їх автономії та самоврядування, у тому числі мають право: формувати та затверджувати власний штатний розпис відповідно до законодавства. При зменшенні чисельності осіб, які навчаються за кожною освітньою програмою, у межах 20 відсотків чисельності, визначеної на початок навчання за цією програмою, штатна чисельність науково-педагогічних працівників не скорочується (п.5 ч.2 ст. 32).
Частиною 3 ст. 55 Закону України «Про вищу освіту» встановлено, що повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти установлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою КМ України від 14 червня 2000 № 963, посада першого проректора з науково-педагогічної роботи відноситься до посад науково - педагогічних працівників вищих навчальних закладів III-IV рівня акредитації (заступника керівника). До науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів також відносяться посади професора, доцента,старшого викладача, викладача, асистента та інші.
Отже стаття 32 ЗУ "Про вищу освіту" надає закладу вищої освіти право формувати та затверджувати власний штатний розпис відповідно до законодавства. Разом з тим, у вказаній нормі не йдеться про жодні обов`язки та умови формування штатного розпису. 
Враховуючи наведене суд першої інстанції, скасовуючи наказ "Про внесення змін до штатного розпису", дійшов помилкового висновку що оскарження працівником наказу про скорочення чисельності або штату працівників (внесення змін до штатного розпису) є належним способом захисту порушеного права, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією закладу вищої освіти самостійно формувати штатний розпис.
КЗпП України визначає механізм захисту трудових прав працівників , що включає в себе, зокрема, право на працю, та визначає способи захисту прав працівників. Так, КЗпП України визначає можливість працівника оскарження лише наказу про його звільнення.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що у зв`язку з у зв`язку з дублюванням функцій посад першого проректора та проректора з науково-педагогічної роботи на підставі рішення вченої ради університету за погодженням з МОЗ України ректор видав наказ "Про внесення змін до штатного розпису", який передбачав скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи з 01.09.2019 року і внесення змін до штатного розпису.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зміни у штатний розпис вносились у зв`язку з дублюванням функцій посад першого проректора та проректора з науково-педагогічної роботи та помилково вважав, що посада першого проректора з науково-педагогічної роботи не може бути скорочена, оскільки кількість студентів у 2019 році в порівнянні з 2018 роком не зменшилась.
Звітом про другий наглядовий аудит системи управління якістю на відповідність стандарту №№№ 9001:2015 в ТНМУ імені І. Я. Горбачевського МОЗ України встановлено, що має місце дублювання функцій на рівні вищого керівництва - першого проректора з науково-педагогічної роботи та проректора з науково-педагогічної роботи, та рекомендовано провести оптимізацію управлінської структури закладу. Вказані обставини не заперечуються представником позивача.
Згідно пояснень представника відповідача в суді першої та апеляційної інстанції та доводів апеляційної скарги штатна чисельність науково-педагогічних працівників в університеті станом на 2019 рік збільшилась за рахунок інших посад науково-педагогічних працівників.
Суд першої інстанції неправильно застосував п.5 ч.2 ст. 32 ЗУ "Про вищу освіту" та не врахував , що посади професора, доцента та викладача також відносяться до посад науково-педагогічних працівників. Скорочення посади першого проректора з науково-педагогічної роботи та збільшення кількості посад інших науково-педагогічних працівників не призвело до скорочення штатної чисельності науково-педагогічних працівників в закладі.
Суд апеляційної інстанції також не погоджується з висновком суду про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу у зв`язку із скороченням посади першого проректора з науково-педагогічної роботи була запропонована вакантна посада професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією, яка відповідала його лікарській спеціальності та кваліфікації Позивач погодився обіймати вказану посаду про що подав у серпні місяці відповідну заяву, а 1 жовтня 2019 року після закриття лікарняного листка ( в період з 27серпня по 30 вересня 2019 року перебував на лікуванні) відмовився від запропонованої йому посади. У зв`язку з відмовою позивача від запропонованої посади його було звільнено із посади першого проректора з науково-педагогічної роботи за п.1 статті 40 КЗпП України.
Представник позивача в суді апеляційної інстанції відмову позивача від запропонованої посади на яку він раніше погодився пояснив особистим рішенням позивача ("так вирішив позивач").
Суд апеляційної інстанції відмову позивача від запропонованої йому посади, на яку він погодився, у день, коли повинно було вирішуватись питання переведення його на іншу науково-педагогічну посаду розцінює як зловживання ним своїми правами.
Відповідно до наказу ректора №319 від 14.06.2019 року "Про внесення змін до штатного розпису" ОСОБА_1 була запропонована посада професора кафедри хірургії №1 з урологією, малоінвазивною хірургією та нейрохірургією, яка відповідала його лікарській спеціальності та кваліфікації, що підтверджена наказом по Управлінню охорони здоров`я Тернопільської ОДА від 1 червня 2016 року № 40-к. Крім цього позивач на той час працював на посаді професора цієї кафедри з погодинною оплатою праці до 240 годин в рік. 
Згідно довідки ТНДУ імені І. Я. Горбачевського ОСОБА_1 науковий ступінь доктора наук здобув за спеціальністю "хірургія", вчене звання професора присвоєно на кафедрі ендоскопії з малоінвазивною хірургією, урологією, ортопедією та травматологією, а тому інші викладацькі посади не відповідали його спеціальності і кваліфікації.
Для того, щоб працювати на посаді викладача іншої клінічної кафедри необхідно пройти спеціалізацію за профілем кафедри. 
Наведене свідчить про те, що відповідач виконав свій обов`язок передбачений статтею 49-2 КЗпП України, оскільки запропонував вакантну посаду яку позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду.
Крім цього із записів про роботу у трудовій книжці ОСОБА_1 видно, що на наступний день після звільнення з посади першого проректора з науково-педагогічної роботи в медуніверситеті позивач 02.10.2019 року був прийнятий на посаду Голови спостережної ради Приватного вищого навчального закладу "Медичний коледж", що доводить факт його самостійного працевлаштування після звільнення з посади. 
Враховуючи вищенаведене висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права, що відповідно до положень статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України задовольнити.
       Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільського національного медичного університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
       Судові витрати в розмірі 3103 грн. 59 коп. компенсувати Тернопільському національному медичному університету імені І. Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров`я України за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст рішення складено 14 вересня 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.
                                                                               Ходоровський М.В.