Ухвала
 
23 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 219/2474/19
провадження № 61-10005ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області                         від 17 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання наказу про оголошення догани незаконним та його скасування, визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
13 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про визнання незаконним наказу філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк»                    від 21 грудня 2018 року № 781-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та                   ОСОБА_1 », в якому просив скасувати вказаний наказ в частині оголошення догани ОСОБА_1 . 
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 12 квітня 2018 року він обіймає посаду провідного інженера відділу банківської безпеки філії - Донецького обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» з віддаленим робочим місцем, що територіально розташоване в територіально відокремленому без балансовому відділенні (надалі ТВБВ) № 10004/0289 (1-го типу), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
21 грудня 2018 року його ознайомлено з наказом від 21 грудня 2018 року № 781-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 », з тексту якого вбачається, що догана оголошена за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог нормативних актів АТ «Ощадбанк». Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що не відповідає чинному законодавству. Посилається на те, що з оскаржуваного наказу не вбачається, у чому конкретно полягає неналежне виконання ним службових обов`язків та порушення вимог нормативних актів АТ «Ощадбанк», а також відсутня правова аргументація оголошення йому догани. З огляду на події, що мали місце до винесення оскаржуваного наказу, припускає, що вказаний наказ був виданий через те, що він звернувся до суду з позовом про оскарження наказу філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк»                         від 16 листопада 2018 року № 692-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ».
На вимогу керівництва позивачем було надано пояснювальну записку, однак оскаржуваний наказ від 21 грудня 2018 року № 781-к було видано після спливу місячного терміну, встановленого законом. Відтак ОСОБА_1 вважає, що відповідачем також були грубо порушені норми трудового законодавства щодо терміну для застосування дисциплінарного стягнення.
Крім того, 11 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання незаконним наказу від 26 лютого 2019 року № 120-к про звільнення його з посади провідного інженера відділу банківської безпеки, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26 лютого 2019 року його було ознайомлено з наказом від 26 лютого 2019 року № 120-к, яким звільнено з посади провідного інженера відділу банківської безпеки філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України. Вважає даний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
19 листопада 2018 року позивача було ознайомлено з наказом від 16 листопада            2018 року № 692-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ». Вважаючи цей наказ незаконним, він подав позов до Артемівського міськрайонного суду про визнання його незаконним та скасування. Суд прийняв позов та відкрив провадження.
21 грудня 2018 року позивача було ознайомлено з наказом від 21 грудня 2018 року  № 781-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ». Вказаним наказом йому «за неналежне виконання службових обов`язків, порушення нормативних актів АТ «Ощадбанк»» повторно оголошено догану. Вважаючи і цей наказ незаконним, він також звернувся з позовом до Артемівського міськрайонного суду щодо визнання його незаконним та скасування. Суд прийняв позов та відкрив провадження.
З огляду на події, що мали місце до винесення оскаржуваного наказу, припускає, що приводом для видання вказаних наказів послужила розмова з безпосереднім керівником - начальником відділу банківської безпеки ОСОБА_3 , де позивачу прямим текстом було сказано, що йому потрібно звільнитися за власним бажанням, оскільки він не подобається начальнику.
Вважає, що у наказі про звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний навести конкретні факти порушень, не обмежуючись загальними посиланнями на систематичне порушення трудових обов`язків з боку працівника.
Оскаржуваний наказ № 120-к було видано 26 лютого 2019 року керівником                     філії - Донецького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» Яківчик С. В. на підставі: висновку комісії з проведення службового розслідування              від 26 лютого 2019 року; наказу начальника філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» від 26 лютого 2019 № 500 «Про заходи за результатами службового розслідування»; протоколу засідання профспілкового комітету № 5 від 26 лютого 2019 року та пояснень ОСОБА_1 .
У позові позивач зауважив, що наказ про звільнення він отримав о 10 годині ранку               26 лютого 2019 року на своєму робочому місці, а враховуючи те, що цей наказ мав бути доставлений з міста Краматорська до міста Бахмута, це є фактично неможливим. Вважає, що така поспішність була пов`язана лише з тією обставиною, що 25 лютого 2019 року він звернувся до директора департаменту банківської безпеки AT «Ощадбанк» Паламарчука О. М. щодо виявлення фактів корупційних правопорушень та вчинення крадіжки і незаконного присвоєння майна Банку начальником філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» Яківчик С. В. та іншими посадовцями філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк», у зв`язку з чим ним було подано письмову заяву до НАБУ та Генерального Прокурора України про вчинення корупційних правопорушень з додатками фото та відеофіксацій таких правопорушень.
Крім цього, згідно статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Зазначив, що про збори профспілкового органу його ніхто не повідомляв, а запросили на засідання вже після ознайомлення з наказом про звільнення.
У позові позивач просив визнати наказ про звільнення від 26 лютого 2019 року          № 120-к на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України незаконним та скасувати, поновити його на посаді провідного інженера відділу банківської безпеки філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» з 26 лютого 2019 року, стягнути з АТ «Ощадбанк» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу                з 27 лютого 2019 року.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня               2019 року позови про визнання незаконним наказу від 21 грудня 2018 року № 781-к про оголошення догани позивачу та про визнання наказу від 26 лютого 2019 року             № 120-к про його звільнення незаконним та поновлення на роботі були об`єднані в одне провадження.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня               2019 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Визнано незаконним та скасовано наказ начальника філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 21 грудня 2018 року № 781-к «Про оголошення догани ОСОБА_2 та ОСОБА_1 » в частині оголошення догани                 ОСОБА_1 
Визнано незаконним та скасовано наказ начальника філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» від 26 лютого 2019 року № 120-к в частині звільнення ОСОБА_1 з посади провідного інженера відділу банківської безпеки філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» 26 лютого 2019 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного інженера відділу банківської безпеки філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк».
Стягнуто з АТ «Ощадбанк» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 77 309 грн 65 коп середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 лютого 2019 року до 17 грудня 2019 року включно (без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).
Рішення суду у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць (середньомісячної заробітної плати) допущено до негайного виконання.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишено без задоволення.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня                  2019 року залишено без змін.
06 липня 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 червня 2020 року у вказаній вище справі. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Крім цього, заявник у прохальній частині касаційної скарги просить зупинити виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області                    від 17 грудня 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що в разі прийняття відповідного рішення судом касаційної інстанції, буде відсутня можливість повернення грошових коштів в порядку здійснення повороту виконання.
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
Вказані у клопотанні заявником доводи містять підстави для висновку про необхідність часткового зупинення виконання рішення суду першої інстанції у частині, яка не підлягає негайному виконанню.
Враховуючи, що згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Отже, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2019 року у цій частині підлягає негайному виконанню, а тому не підлягає зупиненню.
Що стосується зупинення виконання рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконними та скасування наказів начальника філії - Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» С. В. Яківчик від 21 грудня 2018 року № 718-к та                      від 26 лютого 2019 року № 120-к, необхідно зазначити наступне.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.
Таким чином, клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зупинення виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2019 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку в частині задоволених вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які не підлягають негайному виконанню, є обґрунтованим з огляду на неможливість повернення означених грошових коштів в силу норм частини другої статті 445 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 430, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати із Артемівського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу № 219/2474/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання наказу про оголошення догани незаконним та його скасування, визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Клопотання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зупинення виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2019 року у частині, яка не підлягає негайному виконанню задовольнити частково.
Зупинити виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 грудня 2019 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка не підлягає негайному виконанню, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 25 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська