ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/2807/18
адміністративне провадження № К/9901/13195/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Яковенка М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1      
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року (головуючий суддя – Пилипенко О.Є., судді: Беспалов О.О.,  Бужак Н.П.)
у справі №826/2807/18
за позовом ОСОБА_1 
до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України 
третя особа: військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України,
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1. У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії щодо нарахування та виплати грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»; 
- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» з урахуванням виплачених сум.
2. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, виплачувалась йому щомісячно упродовж військової служби, а тому відповідно до вимог частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» повинна бути включена до розрахунку грошової допомоги при звільненні.
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року позов задоволено.
4. Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди з урахуванням раніше виплачених сум. 
5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволені позову.
6. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду апеляційної інстанції позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
7. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом т.в.о. Міністра оборони України від 6 липня 2017 року № 461 позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я.
8. Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 17 серпня 2017 року № 184 позивача виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Деснянського районного у місті Києві військового комісаріату. Зобов`язано виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам за 27 календарних років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік військової служби.
9. У серпні 2017 року позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби.
10.          24 січня 2018 року позивач звернувся до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України з заявою про перерахунок одноразової грошової допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та її виплату.
11.          Листом від 31 січня 2018 року позивача повідомлено про відсутність законних підстав для включення розміру щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснено обчислення одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, та проведення відповідного перерахунку і доплати. 
12.          Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам до місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, включаються оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород). Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячні і одноразові) визначені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».   
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
13.          Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» щомісячна додаткова грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та має враховуватися при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я.
14.          З серпня 2015 року по серпень 2017 року позивачу щомісячно виплачували додаткову грошову винагороду, яка була складовою його щомісячного грошового забезпечення.
15.          Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове апеляційний суд виходив з того, що винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, має окремий, особливий і разовий вираз оплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у даній постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати, винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива коли військовослужбовець перебуває на військовій службі і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
16.          Позивач у своїй касаційній скарзі зазначає що під час проходження військової служби щомісячно отримував додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, що підтверджується довідкою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, а тому зважаючи на її неодноразовий характер, така винагорода є складовою грошового забезпечення.
17.          Вважає що якби дана щомісячна додаткова грошова винагорода мала періодичний, разовий характер виплати, залежала від наявності рішень відповідних суб`єктів владних повноважень та від настання спеціальних обставин, то її розмір не був би фіксованим, а виплата не щомісячною, а також зазначалась як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення.
18.          Також у обґрунтування касаційної скарги зазначає що інструкції, затверджені наказами Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 та від 24 жовтня 2016 року № 550, значно звужують зміст статей 9 та 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки законодавчим актом передбачено значно більший перелік складових грошового забезпечення військовослужбовців.
19.          Відповідач та третя особа у відзивах на касаційну скаргу просили залишити судове рішення без змін.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
20.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
21.          Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ)   до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
22.          У постанові Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»   установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
23.          Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ   військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
24.          Підпунктом 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі – Постанова № 889) встановлено військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) щомісячну додаткову грошову винагороду: з 1 квітня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
25.          Відмова позивачу у включенні щомісячної додаткової грошової винагороди при обчисленні одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби ґрунтувалась на вимогах Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України
від 11 червня 2008   року № 260 (далі – Інструкція № 260).
26.          Відповідно до пункту 38.1 розділу XXXVIII Інструкції № 260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
27.          Військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення); які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
28.          Аналогічні норми щодо невключення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, містить також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, що виданий на виконання Постанови № 889. 
29.          Пунктом 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 жовтня 2016 року    № 550, передбачено що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
30.          Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог, керувався положеннями Інструкцій № 260 та № 550   як спеціальними нормативно-правовими актами, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахувавши при цьому пріоритетність законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.
31.          Так, частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ   Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
32.          Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.
33.          Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від    6 лютого 2019 року (справа № 522/2738/17) дійшла наступних висновків.   
34.          Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ   до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
35.          Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
36.          Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
37.          Оскільки останні 24 місяці перед звільненням позивача додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 889 нараховувалась і виплачувалась йому щомісяця, що не заперечувалося та не спростовувалося відповідачем, підстави вважати таку винагороду одноразовим та нерегулярним видом грошового забезпечення відсутні.
38.          За наведеного правового регулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується із висновком суду першої інстанції що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення, з якого нараховано позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду передбачену Постановою № 889. 
39.          Водночас застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» є помилковим, оскільки зазначена постанова була прийнята 30 серпня 2017 року, тобто після звільнення позивача з військової служби та призначення йому одноразової грошової допомоги.
40.          За таких обставин, не всі мотиви, що стали основою рішення суду першої інстанції, є правильними, тому його мотивувальну частину необхідно змінити, виклавши її у редакції цієї постанови.
41.          Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, тому його рішення підлягає скасуванню.
42.          Відповідно до пункту 3 частини першої 349 КАС України   суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
43.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року скасувати, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року у справі № 826/2807/18   змінити   в частині мотивів, виклавши їх у редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	М.В. Білак  О.А. Губська   М.М. Яковенко