ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 вересня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2990/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року (головуючий суддя І інстанції – Артоуз О.О., повний текст рішення складено 26.05.2020 року) в адміністративній справі №280/2990/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Дорошкевич Віри Леонідівни, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження АСВП №61851537 від 16.04.2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. порушено вимоги частини другої статті 24 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки позивач у м. Києві не має місця проживання та не перебуває, майна або грошових коштів також не має, відтак підстави для відкриття виконавчого провадження відсутні. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 . 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати вищезазначене рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.04.2020 року, на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провдження АСВП №61851537, де стягувачем є ТОВ “Фінансова компанія “Алекскредит”, яку отримано позивачем рекомендованим листом 28.04.2020 року.
Не погодившись з діями приватного виконавця виконавчого округу у м. Києві Дорошкевич В.Л. щодо відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»  приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст.  25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Зі змісту наведених правових приписів вбачається, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку – виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.04.2020 року по справі № 580/3311/19.
Наявні в матеріалах справи відомості свідчать про те, що виконавчим округом приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни визначено місто Київ.
15.04.2020 року за вх. №5343 ТОВ “Алекскредит” звернулося із заявою до приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни щодо примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем за №6943 від 04.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 16872,84 грн., накласти арешт на все рухоме майно, грошові кошти.
16.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61851537 щодо примусового виконання виконавчого напису №6943, виданого 04.04.2020, відповідно до якої зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно. Одночасно 16.04.2020 приватним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 28 Закону України №1404-VIII визначає, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. При цьому факт отримання чи не отримання самим боржником такого повідомлення, вирішального значення для початку вчинення виконавчих дій не має. Закон такого обмеження не передбачає. 
Єдиною підставою оскарження правомірності дій відповідача позивач зазначає порушення приватним виконавцем вимог щодо прийняття виконавчого документу не за місцем проживання позивача. 
Разом з тим, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області  Колейчиком В.В. у виконавчому написі зазначені як адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , так і місце проживання: АДРЕСА_2 . 
Враховуючи, що положення приписів чинного законодавства встановлюють альтернативу місця виконання виконавчого документа приватним виконавцем, а саме виходячи з місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження його майна, який обирає стягувач, то приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Дорошкевич В.Л. під час відкриття виконавчого провадження та здійснення подальших виконавчих дій не уповноважена перевіряти місце проживання боржника.
Отже, оскаржувана постанова прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Законом. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року в адміністративній справі №280/2990/20 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постанова в повному обсязі складена 16.09.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай