КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
24 червня 2020 року
 
справа №756/4141/13-ц
                                         
провадження № 22-ц/824/3604/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
третя особа: Головне управління юстиції м. Києва 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві  цивільну  справу  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на окрему ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року постановлену під головуванням судді Шевчука А.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління юстиції м. Києва про визнання угод недійсними, визнання права власності на майно та витребування майна,
 
В С Т А Н О В И В :
 
В березні 2013 року ОСОБА_1   звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Головне управління юстиції м. Києва  про визнання угод недійсними, визнання права власності на майно та витребування майна.
Рішенням  Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним  доручення від 27 жовтня 2001 року від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчене державним нотаріусом одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Борисовою С.О. в реєстрі  за № 6у-2426.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 27 лютого 2002 року, укладений між ОСОБА_6 , від імені якого діяв ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрковою Н.В. в реєстрі за № 2106 та зареєстрованого в Київському борю технічної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна  14 червня 2004 року.
В задоволенні решти вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат. 
Крім того, 01 жовтня 2019 року Оболонським районним судом м. Києва постановлено окрему ухвалу, якою ухвалено довести до відома, викладене в окремій ухвалі, голові Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, начальника Оболонського районного управління  ГУ Національної поліції у м. Києві.
Не погоджуючись із окремою ухвалою суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить окрему ухвалу суду скасувати.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала постановлена із порушенням положень ч. 5 ст. 262 ЦПК України, а саме не зазначено закону чи іншого нормативно-правового акту, вимоги якого порушено, не зазначено в діяльності яких осіб виявлено недоліки. Крім того, в мотивувальній частині окремої ухвали  суд скеровує її до відділу приватизації державного майна житлового фонду Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації, а в резолютивній частині також ще до начальника Оболонського районного управління  ГУ Національної поліції у м. Києві
В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Постановляючи окрему ухвалу суд першої інстанції у мотивувальній частині зазначив, що стало питання  щодо законності  приватизації квартири  АДРЕСА_1 , оскільки довіреність, видана на ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_6 не підписувалась останнім. Вважав, що існують підстави для постановлення окремої ухвали із скеруванням її до відділу приватизації державного житлового фонду Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації для перевірки повноважень представника та законності приватизації вищезазначеної квартири на ім`я ОСОБА_6 за довіреністю, яка визнана судом недійсною. 
Відповідно до ч.1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В частині п`ятій зазначеної статті, встановлено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 (провадження № 11-1156заі18) зазначено, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.
У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 911/961/17 вказано, що в окремій ухвалі має бути зазначено закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його стаття, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Просте перерахування допущених порушень без зазначення конкретних норм чинного законодавства або перерахування норм права, порушення яких встановлено у судовому розгляді, є неприпустимим.
Як роз`яснено у п.39 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи. Окремі ухвали можуть бути постановлені і при закінченні розгляду справи без ухвалення рішення (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), а також за наявності певних умов й до закінчення її розгляду.
Проте, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом не зазначено закону чи іншого нормативно-правового акту, вимоги якого порушено. Також не вказано в діяльності яких осіб виявлено недоліки. 
Крім того, мотивувальна та резолютивна частини ухвали містять розбіжності щодо суб`єкта направлення даної ухвали.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що окрема ухвала суду не відповідає наведеним вимогам процесуального закону, відтак підлягає скасуванню.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,  суд
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
            Апеляційну  скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задовольнити.
Окрему ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року скасувати.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 02 липня 2020 року.
 
            Суддя-доповідач        

            Судді