Ухвала

27 липня 2020 року
м. Київ
справа № 214/754/18
провадження № 61-8291 ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                від 24 квітня 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Криворізької місцевої прокуратури № 3, третя особа - прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, у задоволенні позову    ОСОБА_1 відмовлено.
У травні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                 ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано усунути її недоліки, а саме: заявнику необхідно надати касаційну скаргу, викладену державною мовою, на виконання вимог статті 10 Конституції України, частини першої статті 9 ЦПК України та статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», уточнити, які судові рішення ним оскаржуються та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, визначенихстаттею 409 ЦПК України та відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з зазначенням конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження.
При цьому судом встановлений строк для виконання вимог цієї ухвали, який продовжується на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Одночасно роз`яснено наслідки невиконання законних вимог суду у вигляді визнання скарги неподаною та повернення її заявнику.
18 липня 2020 року засобами поштового зв`язку на виконання ухвали Верховного Суду від 01 червня 2020 року ОСОБА_1 подав пояснення до касаційної скарги, у якій звертає увагу на джерела права та правомірність подання касаційної скарги російською мовою та зазначає, що касаційна скарга подана відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України.
Уточнену редакцію касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи заявник не надав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої              статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої               статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Разом з тим, недоліки, зазначені в ухвалі суду касаційної інстанції                     від 01 червня 2020 року не усуває в повному обсязі. Заявник у своїх поясненнях вказав, що оскаржує рішення Саксаганського районного суду              м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, однак не надає касаційну скаргу викладену державною (українською) мовою, в якій зазначено конкретну підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга, з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи .
Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений судом строк, станом на 27 липня 2020 року недоліки касаційної скарги не усунуто та не надано касаційну скаргу, викладену державною (українською) мовою, в якій зазначено конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                від 24 квітня 2019 року вважати неподаною та повернути заявнику.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь