ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6929/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 вересня 2020 року                                                                                   м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т. суддів: Пилипенко О.Є., Собків Я.М., секретар судового засідання: Закревська І.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльність,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії позивачу, інваліду 2 групи, потерпілому в наслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011р., 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011 з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку);
- зобов`язати  Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо позивача відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити позивачу пенсію, відповідно до    постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум з листопада 2011 року з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку.
Також просив суд звернути рішення до негайного виконання та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
У обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області безпідставно відмовлено у поновленні виплати пенсії позивачу відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії позивачу, інваліду 2 групи, потерпілому в наслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011р., 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011 з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку).
Зобов`язано    Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії, щодо ОСОБА_1 , відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку).
Зобов`язано    Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до    постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум з листопада 2011 року з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку.
У інші частині позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з того, що предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу основної державної пенсії    та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до положень статей  50,  54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII  у розмірі, визначеному в постановах Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а-463/2011р., 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011. Також суд дійшов висновку, що відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів, як на причину невиконання покладених на державу зобов`язань, не можна брати до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Скаржник мотивує свої вимоги тим, що перерахунок пенсії, який здійснений на виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а-463/2011р., 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011 підлягає перевірці в рамках зазначених справ у порядку ст. 383 КАС України. Також вказав, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позову щодо належного виконання окремого судового рішення в іншій справі.
Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 30.11.2001 Київською облдержадміністрацією та вкладкою № НОМЕР_2 , та отримує пенсію за віком    відповідно до  ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визнаний інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС.
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011р залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2012, зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих в наслідок Чорнобильської катастрофи» основну пенсію із розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 18.06.2010 з урахуванням вже виплачених сум, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням проведених виплат за період з 18.06.2010 та стягнути перераховані недоплачені кошти з урахуванням вже виплачених сум.
Постановою Іванківського районного суду Київської області від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013, зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок та стягнути перераховані позивачу недоплачені кошти з урахуванням вже виплачених сум і зміни розміру прожиткового мінімуму відповідно до статті    54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ та  Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2005р. № 1293 «Про збільшення розмірів пенсій деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»   з 01.11.2010 як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1986 року, яка передбачає перерахунок основної державної пенсії інваліду 2 групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком із збільшенням державної основної пенсії в 3,5 рази.
Відповідач здійснив перерахунок та виплачував позивачу пенсію як інваліду 2 групи, потерпілому в наслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії до листопада 2011 року.
З листопада 2011 року відповідач припинив виконувати постанови Іванківського районного суду Київської області.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області та надати довідку по заборгованості виплати пенсії, про що отримав письмову відповідь відповідача від 20.11.2019 № 1915/Я-01 про відмову стосовно виконання вказаних постанов та надання довідки по заборгованості виплати пенсії позивачу.
Не погоджуючись з вищевказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до  статті 372 КАС України  судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому  Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 382 КАС України  визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог  статті 383 КАС України  особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначені правові норми  КАС України  мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у  КАС України  спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому  КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Таким чином, оскаржувані дії Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо перерахунку та виплати пенсії по інвалідності позивачу з листопада 2011 року на виконання судового рішення у справах № 2-а-463/2011р., № 2-а-6231/2011 можуть бути оскаржені відповідно до  статті 383 КАС України.
Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої  статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.
Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.
За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, вчинених на виконання рішення суду. Проте, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими  стаття 383 КАС України  пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку  статті 383 КАС України  із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Тобто, якщо позивач вважав, протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а-463/2011р., від 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011, то він може звернутись до суду в порядку  статті 383 КАС України  із відповідними заявами у кожній справі про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки є такі, що набрали законної сили постанови суду з тих самих фактичних предметів спорів і між тими самим сторонами, то наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої  статті 238 КАС України.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 1 частини першої  статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у    справі № 753/15556/15-ц зазначила, що у  статті 1215 Цивільного кодексу України  передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Суд також звертає увагу, що строк, передбачений частиною четвертою  статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом у справах № 2-а-463/2011р., № 2-а-6231/2011 поважними, підлягає поновленню, зокрема, з огляду на закриття провадження у справі №320/6929/19.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду  від 24 липня 2020 року у справі № 501/2172/15-а.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо позивача відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 23 частини першої  статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України  похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Оскільки провадження в частині оскаржуваних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про перерахунок та виплату позивачу пенсії по інвалідності з листопада 2011 року на виконання судового рішення у справах № 2-а-463/2011р., № 2-а-6231/2011 підлягає закриттю, то вимога про надання довідки щодо нарахування сум заборгованості пенсії позивача відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області є похідною та не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції викладеного не встановив, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини 1  статті 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 2 частини 1  статті 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 березня 2020 року  скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в частині  позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо перерахунку та виплати недоплаченої пенсії ОСОБА_1 , інваліду 2 групи, потерпілому в наслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011р., 21 червня 2011 року № 2-а-6231/2011 з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку) та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до    постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум з листопада 2011 року з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку, - закрити.
У частині позовних вимог про зобов`язання  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо ОСОБА_1 відповідно до постанов Іванківського районного суду Київської області від 21 січня 2011 року № 2-а- 463/2011 р., 21 червня 2011року № 2-а-6231/2011 - з урахуванням виплачених сум, з листопада 2011 року (з урахуванням зміни розміру мінімальної пенсії за період перерахунку) - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 вересня 2020 року. 

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
 Судді:	 О.Є.Пилипенко	
 	 Я.М.Собків