ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/11952/16                                                                       Суддя першої інстанції: Качур І.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  04 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                     - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Степанюка А.Г. та Черпіцької Л.Т.,
          при секретарі                              - Кузик О.С., 
          за участю:
          представника позивача:           - Літвінової Ю.Л., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом Державної авіаційної служби України до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія» Міжнародні Авіалінії України» про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна авіаційна служба України  з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати державних зборів до Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях у сумі 47 864 068,48 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2016 року у справі № 826/11952/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017 у задоволенні позову відмовлено повністю.
У березні 2020 року, на адресу суду надійшла заява Державної авіаційної служби України про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.11.2016 року за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить переглянути постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2016 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви Державної авіаційної служби України про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просив скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року та направити справу на розгляду суду першої інстанції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не повно досліджено обставини, що мають значення для справи, не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. 
31 липня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 26896, від Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія» Міжнародні Авіалінії України» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, в той час як ухвалу суду першої інстанції такою, що винесена на підставі норм чинного законодавства. 
Крім того, 31 липня 2020 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 26896, відповідачем подано клопотання про закриття апеляційного провадження, яке мотивоване тим, що апеляційна скарга Державної авіаційної служби України підписана представником даного органу Віктором Авдєєвим, який на переконання заявника не може представляти інтереси Державіаслужби у суді ані у порядку представництва, ані у порядку самопредставництва, в розумінні норм КАС України.
Порадившись на місці, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про закриття апеляційного провадження, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з частиною третьою    статті 55 КАС України, юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 59 КАС України,  повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.
Частиною шостою статті 59 КАС України, передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
Згідно з частиною восьмою статті 59 КАС України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.
Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду із апеляційною скаргою через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.        
Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що вона підписана представником Державіаслужби Віктором Авдєєвим. 
На підтвердження своїх повноважень представником надано довіреність, яка надає право Авдєєву В.С. представляти інтереси Державіаслужби України в усіх судових органах на території України, з усіма правами, наданими законодавством скаржнику, заявнику, позивачу тощо; засвідчена в установленому порядку копія наказу про призначення Авдєєва В.С. на посаду начальника юридичного управління Державіаслужби; положення про юридичне управління Державної авіаційної служби України, відповідно до п.п.17, п. 7.1, п.п.1 п. 7.2 розділу 7 якого, начальник юридичного управління може представляти інтереси Державіаслужби в суді за дорученням керівництва. Таким дорученням, на переконання колегії суддів, є видана на ім`я Авдєєва В.С. довіреність, що міститься в матеріалах справи, отже Авдєєв В.С. мав право підпису апеляційної скарги, відповідно до норм КАС України та може представляти інтереси Державіаслужби України в судах, що спростовує твердження представника відповідача про необхідність закриття апеляційного провадження відповідно до приписів ст.. 305 КАС України.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до п.п. 1 ч.1 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Так, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставина, зазначена Державною авіаційною службою України як підстава для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а саме - винесення постанови Верховним Судом від 19.02.2020 року у справі № 826/16485/16, такою не являється.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Приписи п. 1 ч. 2 ст. 361 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06 лютого 2018 року № 816/4947/14 та від 13 лютого 2018 року № 815/756/14.
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Наведений висновок щодо застосування положень п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України викладений у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 204/153/16-а.
При цьому, колегією суддів враховується, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Російської Федерації» процедура відміни остаточного судового рішення передбачає, що наявні докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, що бажає відміни судового рішення, повинна довести, що вона не мала можливості надати докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають значення для вирішення справи.
Варто наголосити, що нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин,  обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270 та від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а.
Необхідність перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2016 року за нововиявленими обставинами позивач обґрунтовує наявністю істотних обставин для справи, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а саме: Державна авіаційна служба України вважає нововиявленою обставиною постанову Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 826/16485/16, якою фактично визначено природу державних зборів, як цільового платежу (судом у вищевказаному рішенні наголошено, що державний збір, який суб`єкт авіаційної діяльності повинен сплачувати до Державного спеціалізованого фонду, є цільовими, по суті відплатними платежем до Державного бюджету України. За своїм призначенням, підставами сплати і характером цих підстав, а також порядком визначення розміру цього платежу він належить до категорії неподаткових. Законодавець визначив призначення цих коштів, орган, який відповідає за сплату державного збору до Державного спеціалізованого фонду, суб`єктів, які повинні його сплачувати та за які послуги. Зокрема, в контексті обставин цієї справи треба зауважити, що державні збори за кожного пасажира, який відлітає з аеропорту України, та за кожну тонну вантажу, що відправляється чи прибуває до аеропорту України, є одними із видів (джерел) надходження коштів Державного спеціалізованого фонду фінансування загальнодержавних витрат на авіаційну діяльність та участь України у міжнародних авіаційних організаціях (пункти 3, 4 частини п`ятої статті 12 Повітряного кодексу України). Наведене правове регулювання спірних відносин дає підстави вважати, що державні збори, заборгованість зі сплати яких подано цей позов, не є податком. Те, що ці державні збори не належать до загальнодержавних податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України, не заперечує того, що вони були обов`язковими до сплати на підставі закону. Державні збори передбачені Повітряним кодексом України і за своєю суттю належать до неподаткових джерел надходження Державного бюджету України;  відповідач як суб`єкт авіаційної діяльності мав обов`язок їх утримати (при наданні послуг з перевезення) та сплатити (як того вимагала ДАС). Оскільки держані збори до Державного спеціалізованого фонду не є податком, доводи відповідача про відсутність на законодавчому рівні усіх складових елементів податку в цій частині є безпідставними.) 
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття. 
Отже, саме з 19 лютого 2020 року судом касаційної інстанції зроблено нові висновки про правову природу державних зборів, як цільового платежу, відтак, за своєю правовою природою рішення адміністративного суду, що набуло законної сили 19.02.2020 року, є новою, але не нововиявленою обставиною, відтак, не є підставою для перегляду постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.11.2016 року за нововиявленими обставинами у силу статті 361 КАС України.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2018 року у справі № 147/325/13-ц.
Колегія суддів також враховує, що рішення у цій справі впливає на захист важливого суспільного інтересу, тому перегляд рішення, яке набуло законної сили, без наявності достатніх підстав, зокрема, у силу помилкового віднесення обставин до нововиявлених, суперечить принципу правової визначеності.
Безумовно інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 810/2763/17, суспільний (публічний) інтерес є важливі для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто суспільний (публічний) інтерес є не чим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.
Відтак, судове рішення у даній справі, яке набуло законної сили, стосується відновлення законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 810/2763/17, Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 826/13584/16.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року - без змін. 
Керуючись ст.ст. 150, 151, 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329, 361, 368, 369  КАС України, колегія суддів,-  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної авіаційної служби України - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2020 року  - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  суддя                                                                      О.Є.Пилипенко 
Судді                                                                                            А.Г.Степанюк     
                                                                                           Л.Т.Черпіцька        

Постанова складена в повному обсязі 04 вересня 2020 року.