Ухвала
 
14 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 183/5051/16
 
провадження № 61-12790ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року у справі за  позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ДІАН-Д», голови фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича про розірвання договору оренди земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2016року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «ДІАН-Д» (далі - ФГ «ДІАН-Д»), голови ФГ «ДІАН-Д» Доценка Д. Ф. про розірвання договору оренди земельної ділянки та просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 04 квітня 2002 року, укладений між ним та ФГ «ДІАН-Д» загальною площею 3,620 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223284000:03:150:1127, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір оренди земельної ділянки, від 04 квітня 2002 року, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «ДІАН-Д», посвідчений 04 квітня 2002 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л. П., зареєстрований у реєстрі за № 1169, щодо оренди земельної ділянки площею 3,620 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223284000:03:150:1127, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року апеляційну скаргу голови ФГ «ДІАН-Д» Доценка Д. Ф. задоволено. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29  липня 2019 року скасовано, й ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
26 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить суд постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17, що не відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України. 
 
З урахуванням вище наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «ДІАН-Д», голови фермерського господарства «ДІАН-Д» Доценка Дмитра Федоровича про розірвання договору оренди земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року. 
 
Витребувати з Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області вищезазначену цивільну справу № 183/5051/16.
 
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані 
до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у місячний строк. 
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

 
                                                                                                             О. В. Білоконь

 
                                                                                                                          Н. Ю. Сакара