ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року  
м. Черкаси   
  		
справа № 712/15208/19 провадження № 22-ц/821/991/20 категорія 30510200  		

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,
суддів: Карпенко О.В., Єльцова В.О.

учасники справи:

позивач:  ОСОБА_1 ;
відповідач: Акціонерне товариство «Укрпошта»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року (постановлене в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Мельник І.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів.

в с т а н о в и в :

Описова частина

21 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який 16 грудня 2019 року було уточнено до АТ «Укрпошта» про захист прав споживачів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 грудня 2018 року поштовим відділенням 18008 від нього було прийнято дрібний пакет за номером RF180585686UA для доставки адресату Франція Страсбург.
Після оформлення видано квитанцію про оплату, оскільки оплата послуги прийнята, тому позивач вважає, що договір про укладення послуги укладений і вступив в силу.
21 грудня 2018 року вказаний дрібний пакет повернуто поштовим відділенням 18029 у порваному стані.
Звернувшись до адміністрації поштового відділення 18008 для з`ясування питання щодо повернення відправлення, позивачу надано відповідь, що поштове відділення відмовляється виконувати послугу. 
Дрібний пакет за номером RF180585686UA 24 грудня 2018 року було вручено в.о. Черкаської дирекції та пред`явлено претензію і вимогу від 22 грудня 2018 року.
Позивачем 10 січня 2019 року подано запит на інформацію про доставку дрібного пакету. 
28 січня 2019 року на його адресу надійшов рекомендований лист 1896015633058 без опису у порваному стані. На його прохання скласти Акт про стан рекомендованого листа в порваному виді, керівництво поштового відділення відмовилось.
31 січня 2019 року позивач подав претензію-вимогу про відшкодування коштів сплачених за послугу та заподіяну шкоду і повернути дрібний пакет за номером RF180585686UA з додатком квитанції про оплату послуги.
Проте, станом на листопада 2019 року він не отримав відшкодування за сплачену послугу, а також йому не повернуто дрібний пакет за номером RF180585686UA .
Просив суд стягнути з Черкаської дирекції ПАТ «Укрпошта» на його користь за рахунок вимог Актів Всесвітнього поштового союзу 9 736 грн. 14 коп. за квитанцією оплати послуги 284 грн. 44 коп.
Крім того, просив суд стягнути з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем надано відповідь № 23-13-А-2813 від 08 лютого 2019 року де чітко проінформовано позивача про те, що 01 лютого 2019 року на ім`я ОСОБА_1 відділенням поштового зв`язку направлено поштовий переказ № 0231624334 на суму 292 грн. 97 коп. з урахуванням 3 % за період з 24 грудня 2018 року по 30 січня 2019 року. Також, повторно повідомлено, що разом з листом відповідача від 24 січня 2019 року № 23-13-А-42183/716 реєстровим порядком повернуто та вручено дрібний пакет номер RF180585686UA ОСОБА_1 у відділенні поштового зв`язку № 29 м. Черкаси. Також позивача проінформовано про направлення поштового переказу на суму 292 грн. 97 коп.
ОСОБА_1 не звернувся протягом встановленого терміну зберігання за одержанням поштового переказу у зв`язку з чим, грошові кошти були повернуті 04 березня 2019 року за зворотною адресою до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 та в подальшому передані на зберіганні. 
На час ухвалення рішення суду, грошовий переказ перебуває на зберіганні.
Суд враховуючи вищевикладені мотиви зазначив, що позивач не довів суду, що внаслідок неправомірних дій співробітників відповідача йому було заподіяно збитків. Більше того, ОСОБА_1 було запропоновано звернутись з розрахунковим документом до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 для повернення йому коштів, сплачених за пересилання.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд мотивував свої висновки тим, що оскільки позивач не довів суду факт неправомірного заподіяння шкоди щодо захисту прав споживача, тому й відшкодування моральної шкоди, як похідні вимоги від первісного позову задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним рішенням суду оскаржив його до суду апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року як незаконне та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що 18 грудня 2018 року від ОСОБА_1 поштовим відділенням 18008 було прийнято пакет за номером RF180585686UA для доставки адресату Франція Страсбург. Після оформлення видано квитанцію про оплату, поскільки оплата послуги була прийнята, тому вважається, що договір про надання послуг укладений та вступив в силу.
21 грудня 2018 року вказаний дрібний пакет повернуто поштовим відправленням ОСОБА_1 
24 грудня 2018 року дрібний пакет за номером RF180585686UA було вручено в.о. Черкаської дирекції для відправки за місцем призначення та пред`явлено претензію і вимогу від 22 грудня 2018 року.
В листі від 24 січня 2019 року № 23-13-А-42183/716 відповідач визнав повністю вину оператора поштового зв`язку.
Дрібний пакет за номером RF180585686UA мав вміст повного пакету документів звернення до ЄСПЛ щодо оскарження рішення у цивільній справі 712/12279/16-ц.
Відсутність пакету документів, які були в дрібному пакеті за номером RF180585686UA та не повернутих коштів на відправку заяви-формуляр до ЄСПЛ, завдало не тільки матеріальної шкоди, а і моральної шкоди, які виразилися в душевних стражданнях.
Вартість втраченої (пошкодженої) частини вкладення згідно із даним митної декларації СN22, а в разі відсутності цих документів чи їх неправильного заповнення сума відшкодування визначається за формулою та складає 9 736 грн. 14 коп.
ОСОБА_1 вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи, крім того справу розглядав суддя, якому заявлено відвід, а тому рішення суду підлягає скасуванню як незаконне. 

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від АТ «Укрпошта» зазначено, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими і не дають підстав для скасування чи зміни законного рішення суду.
У відзиві зазначено, що дійсно 18 грудня 2018 року у відділенні поштового зв`язку Черкаси, 8 позивачем проводилось відправлення дрібного пакету номер  RF180585686UA , який був прийнятий для пересилання від позивача без отриманого та заповненого бланку митної декларації СN22 з детальним описом вкладення дрібного пакету та з поставленням особистого підпису позивача. У зв`язку із відсутністю митної декларації СN22, що унеможливило пересилання даного міжнародного поштового відправлення, дрібний пакет був повернутий ОСОБА_1 21 грудня 2018 року для правильного оформлення.
22 грудня 2018 року позивач звернувся до Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» з претензійною вимогою від 22 грудня 2018 року, де вимагав відправити дрібний пакет за номером RF180585686UA для доставки адресату Франція Страсбург без вилучення документів (тобто без перевірки вкладення та заповнення митної декларації).
24 січня 2019 року Черкаською дирекцією АТ «Укрпошта» було надано відповідь за № 23-13-А 42183/716 та роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю заповненої позивачем митної декларації, що унеможливило пересилання міжнародного поштового відправлення дрібний пакет було повернуто позивачу та запропоновано звернутися у зручний для нього час з розрахунковим документом до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 для повернення коштів, сплачених за пересилання.
Позивач не звернувся протягом встановленого терміну зберігання за одержанням поштового переказу. У зв`язку з цим, грошові кошти були повернені 04 березня 2019 року за зворотною адресою до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 та в подальшому передані на зберігання до інформаційно-розрахункової дирекції АТ «Укрпошта».
Позивач особисто отримав повернення дрібного пакету номер RF180585686UA від 21 грудня 2018 року, про що свідчить його особистий підпис на формі 8 № 21. 
Вважають, що суд всебічно розглянув та дослідив матеріали справи та ухвалив законне та обгрунтоване рішення. 

Відповідь на відзив

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, що надійшла від ОСОБА_1 , останній зазначив, що у відзиві відповідач посилається на лист від 24 січня 2019 року № 23-13-А-42183/716 та вказує, що повернув дрібний пакет за номером RF180585686UA. Зазначений лист є в матеріалах справи. Формальний запис про дрібний пакет є, а зазначеного додатку, що додано дрібний пакет за номером RF180585686UA немає, що свідчить про те, що такий пакет ОСОБА_1 не повертався, а втрачений умисно.
Крім того, зазначив, що є порядок прийняття відправлень, згідно з яким оператор бере дрібний пакет, визначає вагу, надає митну декларацію СN22 для заповнення, після заповненої митної декларації видає чек і договір вважається укладеним.
18 грудня 2018 року оператор відділення відмовив ОСОБА_1 у видачі бланку митної декларації СN22.
Оскільки дрібний пакет за номером RF180585686UA був втрачений і не повернутий, тому відсутність митної декларації на думку ОСОБА_1 не впливає на відшкодування.
Відповідно до п.п. 12.2 Розділу 12 Правил Порядку та умов надання послуги з пересилання міжнародних поштових відправлень за втрату (пошкодження) міжнародних поштових відправлень і посилок, оператори несуть відповідальність відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та законодавства України, згода яких надана Верховною Радою України.
Згідно до п.п. 13.6 Розділу 13 Правил-Порядку та умов надання послуги з пересилання міжнародних поштових відправлень за збитки, завдані внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень, ПАТ «Укрпошта» несе таку матеріальну відповідальність перед користувачем послуг поштового зв`язку (вимоги Актів Всесвітнього поштового союзу).
Вартість втраченої (пошкодженої) частини вкладення згідно із даним митної декларації СN22, а в разі відсутності цих документів чи їх неправильного заповнення сума відшкодування визначається за формулою та складає 9 736 грн. 14 коп.
Оскільки відповідач не відреагував належним чином на претензію позивача, тому цим завдано моральні страждання останньому, які повинні бути відшкодовані за рахунок відповідача.
Вважає відзив на апеляційну скаргу таким, що не спростовує доводів апеляційної скарги, тому рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга до задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2018 року у відділенні поштового зв`язку Черкаси, 8 ОСОБА_1 проводилося відправлення дрібного пакету за номером RF180585686UA, який був прийнятий для пересилання від позивача без отриманого та заповненого бланку митної декларації СN22 з детальним описом вкладення дрібного пакету та з проставленням особистого підпису позивача.
У зв`язку із відсутністю митної декларації СN22, що унеможливлювало пересилання даного міжнародного поштового відправлення, дрібний пакет повернуто позивачу 21 грудня 2018 року, що підтверджено виробничим документом ф.8, на якому вчинено підпис позивача.
22 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» з презентаційною вимогою відправити дрібний пакет за номером RF180585686UA для доставки адресату Франція Страсбург без вилучення документів (тобто без перевірки вкладення та заповнення митної декларації), до претензійної вимоги позивач приклав зазначений дрібний пакет та вимагав відшкодувати суму 500 грн. моральної шкоди за понесені душевні страждання.
Відповіддю Черкаської дирекції АТ «Укрпошта» № 23-13-А 42183/716 від 24 січня 2019 року роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю заповненої позивачем митної декларації, що унеможливило пересилання міжнародного поштового відправлення, дрібний пакет було повернуто. ОСОБА_1 було запропоновано у зручний для нього час звернутися з розрахунковим документом до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 для повернення коштів, сплачених за пересилання в сумі 284 грн. 44 коп. або, у разі неможливості, проінформувати Укрпошту для направлення цих коштів поштовим переказом. 
Дрібний пакет та відповідь повернуто ОСОБА_1 реєстрованим порядком, а саме рекомендованим листом № 596015633058, який отримано останнім 30 січня 2019 року, що підтверджується виробничим документом повідомлення ф. 22 з підписом позивача.
Крім того, встановлено, що на ім`я позивача 01 лютого 2019 року відділенням поштового зв`язку № 8 м. Черкаси направлено поштовий переказ № 0231624334 на суму 292 грн. 97 коп., який надійшов у відділення поштового зв`язку № 29 м. Черкаси, про що було повідомлено позивача встановленим порядком.
Разом з тим, відповідачем надано відповідь № 23-13-А-2813 від 08 лютого 2019 року, де чітко проінформовано ОСОБА_1 про те, 01 лютого 2019 року на його ім`я відділенням поштового зв`язку направлено поштовий переказ № 0231624334 на суму 292 грн. 97 коп. з урахуванням 3 % за період з 24 грудня 2018 року по 30 січня 2019 року. Також, повторно повідомлено, що разом з листом відповідача від 24 січня 2019 року № 23-13-А-42183/716 реєстрованим порядком повернуто та вручено дрібний пакет номер RF180585686UA ОСОБА_1 у відділенні поштового зв`язку № 29 м. Черкаси та проінформовано про направлення поштового переказу на суму 292 грн. 97 коп. 

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування.
Звертаючись до суд з позовом, ОСОБА_1 мотивував свої вимоги тим, що він уклав з АТ «Укрпошта» договір на доставку дрібного пакету за номером RF180585686UA до пункту Страсбург, Франція. З вини відповідача вказаний дрібний пакет не доставлено до кінцевого пункту призначення. 
Отже, на думку позивача, відповідачем було здійснено неналежне обслуговування позивача шляхом невиконання договору та не відшкодовано збитків.
Під час розгляду справи, суд враховує, що надання послуг поштового зв`язку проводиться об`єктами поштового зв`язку України згідно з вимогами Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ № 270 від 05 березня 2009 року, які розроблені відповідно до ЗУ «Про поштовий зв`язок», Актів Всесвітнього поштового союзу та діючого законодавства України.
Відповідно Регламенту міжнародних відправлень затвердженого Наказом ПАТ «Укрпошта» № 1650 від 29 листопада 2017 року «абз. 6, п. 4.1.7.1 бланк митної декларації СN 22 заповнюється відправником відповідно до інструкції, викладеної на зворотньому боці бланку, зокрема зазначається характер вкладення, докладніший перелік предметів, що пересилаються, маса та вартість (з уточненням валюти) кожного предмету вкладення, їх загальна вартість, загальна маса відправлення, дата та підпис відправника. У будь-якому випадку при запису переліку предметів вкладення їх назва повинна бути зазначена українською мовою».
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про поштовий зв`язок» послуги поштового зв`язку - це продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів.
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку регулюються Правилами надання поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05 березня 2009 року.
Згідно з ч.1 пункту вищевказаних 23 Правил, міжнародні поштові відправлення приймаються для пересилання до країн, з якими встановлено поштовий обмін. 
Відповідно до пунктів 35, 36 Правил у міжнародних поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені до ввозу на територію України та вивозу з території України відповідно до законодавства. Міжнародні поштові відправлення підлягають митному контролю та митному оформленню із сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів) в установленому законодавством порядку. 
Відповідно до п. 13.6 Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень за збитки, завдані внаслідок ненадання чи неналежного надання послуг з пересилання реєстрованих міжнародних поштових відправлень, АТ «Укрпошта» несе таку матеріальну відповідальність перед користувачем послуг поштового зв`язку за необґрунтоване повернення рекомендованого міжнародного поштового відправлення (листа, бандеролі, дрібного пакета), міжнародного поштового відправлення із оголошеною цінністю, причина не доставки якого не була повідомлена, сума відшкодування складає вартість послуг поштового зв`язку за пересилання відправлення у прямому напрямку.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). 
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 
Згідно з ч. 3 ст. 186 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. 
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено в ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1ст. 1172 ЦК України). 
З наведеними законодавчими положеннями кореспондуються положення ЗУ «Про поштовий зв`язок». Так, відповідно до статті 13 вказаного Закону оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.
Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються КМУ та повинні відповідати встановленим нормам якості. Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачено відповідними договорами.
Згідно зі статтею 18 ЗУ «Про поштовий зв`язок» за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку оператори несуть відповідальність згідно із законами України. За втрату (пошкодження) міжнародних поштових відправлень і посилок оператори несуть відповідальність відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та законодавства України. 
Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою КМУ від 05 березня 2009 року № 270 оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. У пункті 125 та 129 Правил встановлено, що у разі встановлення перевіркою факту невиконання чи неналежного виконання оператором поштового зв`язку обов`язків з надання послуг поштового зв`язку щодо пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу відправникові/адресату не пізніше десяти з дня встановлення перевіркою такого факту в об`єкті поштового зв`язку за місцем приймання або вручення поштового відправлення, прийняття поштового переказу або виплати коштів за ним виплачується відшкодування у розмірі, визначеному законом. Оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом.
Відповідно  до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якість і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, зокрема відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
Відповідно до ч. 6 ст. 10 цього Закону, виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведене, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.
Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі внаслідок здійснення дій відповідача щодо невідправлення через поштовий зв`язок дрібного пакету номер RF180585686UA до пункту Страсбург, Франція, який був наданий позивачем до відділення поштового зв`язку № 8 в м. Черкаси.
Дрібний пакет номер  RF180585686UA надавався відповідачу для пересилання за кордон, що належить до типу міжнародних пересилань, затверджених Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою КМУ від 05 березня 2009 року № 270.
Відповідно до п. 12 Правил, поштові відправлення є внутрішні та міжнародні.
Згідно з п. 16 Правил поштові відправлення пересилаються наземним, водним або повітряним видом транспорту чи комбіновано. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 «Положення про митні декларації», затвердженого постановою КМУ від 21 травня 2012 року № 450, товари, що пересилаються через митний кордон України у міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу: митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа або у випадках, не зазначених у підпункті 1 цього пункту - уніфікованих міжнародних документів, форми яких установлені актами Всесвітнього поштового союзу, а саме митної декларації СN 22, використання якої обов`язкове під час пересилання, що регламентовано Регламентом міжнародних відправлень затвердженого Наказом ПАТ «Укрпошта» № 1650 від 29 листопада 2017 року. 
Під час розгляду справи, в судовому засіданні суду першої інстанції було достовірно встановлено ту обставину, що позивач дійсно провів відправлення дрібного пакету у відділенні поштового зв`язку без заповненого бланку митної декларації СN 22 з детальним описом вкладення дрібного пакету та з проставленням особистого підпису ОСОБА_1 .
Сторони не заперечили, що відсутність митної декларації CN 22 унеможливило пересилання міжнародного поштового відправлення і дрібний пакет номер  RF180585686UA був повернутий позивачу.
В позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що саме на оператора поштового зв`язку покладений обов`язок надати митну декларацію СN22 для заповнення, після заповненої митної декларації видає чек і договір вважається укладеним. Оператор відмовив ОСОБА_1 у видачі бланку митної декларації, а тому є вина відповідача у порушенні його прав щодо неналежного здійснення обов`язків по відправленні поштового пакету.
Відповідач заперечив такі доводи позивача, мотивувавши такий факт відмовою ОСОБА_1 отримати та заповнити митну декларацію встановленої форми та послався на те, що позивач не зміг визначити яким чином оформлювати поштове пересилання - міжнародним відправленням з рекомендованим листом з оголошеною цінністю чи міжнародним відправленням дрібного пакету.
В даному випадку визначальною обставиною є покладенням обов`язку саме на позивача довести неправомірність дій іншої сторони для забезпечення обґрунтованості позовних вимог щодо порушення його прав у відповідності до ЗУ «Про захист прав споживачів».
Матеріали справи не містять доказів доведеності неправомірних дій оператора «Укрпошти» щодо невиконання свого обов`язку надання митної декларації. Доводи ОСОБА_1 цій частині є недоведеними, оскільки не підтверджені належними фактами. 
Більше того, розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відповідач здійснював свої дії у відповідності до встановлених інструкцій та Правил, що передбачено діючим законодавством.
Так, позивачу була надана відповідь № 23-13-А 42183/716 від 24 січня 2019 року, в якій роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю заповненої митної декларації пересилання міжнародного поштового відправлення унеможливлено і дрібний пакет підлягає поверненню. Такий пакет було повернуто разом з відповіддю та проінформовано, що споживач може звернутися в зручний для нього час з розрахунковим документом до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 для повернення коштів. Факт повернення дрібного пакету підтверджується виробничим документом повідомлення ф.22 з підписом позивача.
Після направлення позивачем претензійної вимоги до відповідача, йому була надана відповідь № 23-13-А-2813 від 08 лютого 2019 року, де проінформовано ОСОБА_1 про те, що на його ім`я відділенням поштового зв`язку направлено поштовий переказ № 0231624334 на суму 292 грн. 97 коп., яка вже включала в себе 3 % прострочення за період з 24 грудня 2018 року по 30 січня 2019 року. Також, повторно повідомлено, що разом з листом відповідача від 24 січня 2019 року № 23-13-А-42183/716 реєстрованим порядком повернуто та вручено дрібний пакет номер  RF180585686UA .
Сторони не спростували встановленої обставини судом про те, що ОСОБА_1 не звертався протягом встановленого терміну зберігання за одержанням поштового переказу у зв`язку з чим, грошові кошти були повернуті 04 березня 2019 року за зворотною адресою до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 та в подальшому передані за зберігання, де й перебувають на момент розгляду спору в суді.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем не було доведено того, що внаслідок неправомірних дій співробітників відповідача йому було заподіяно збитків. Більше того, відповідачем було надано докази, що ОСОБА_1  було запропоновано звернутись з розрахунковим документом до відділення поштового зв`язку Черкаси, 8 для повернення йому коштів, сплачених за пересилання.  
Крім заявлення позовних вимог про стягнення коштів за порушення прав позивача у відповідності до ЗУ «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 були заявлені також вимоги про відшкодування на його користь моральної шкоди, завданої неправомірними діями відповідача.
Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції мотивував свої висновки тим, що позивач не обґрунтував підтвердження йому моральних чи фізичних страждань за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.
Колегія суддів вважає рішення суду в цій частині також таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, ухвалене із врахуванням обставин справи та наданих сторонами доказів.
Так, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що передбачають відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.2 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача, суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування морально (немайнової) шкоди.
Згідно ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню в разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. 
В даному випадку, правовідносини між сторонами утворилися в сфері надання послуг поштового зв`язку, які надають на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються КМУ та повинні відповідати встановленим нормам якості.
Оскільки під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження факти порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяльності відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідача та вини в її заподіянні, тому суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. 
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтвоаним також доводи апеляційної скарги в тій частині, що справу розглянув неправомочний суд у складі судді, якому було заявлено відвід.
З матеріалів справи вбачається, що 27 січня 2020 року та 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 надав суду заяву про відвід головуючої судді Мельник (а.с. 61, 65-66).
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2020 року (а.с. 68-70) провадження у справі було зупинено для вирішення заяв про відвід та матеріали справи передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу щодо визначення судді, який розгляне вказані заяви.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2020 року під головуванням судді Борейко О.М. заяви ОСОБА_1 про відвід судді Мельник І.О. були розглянуті та в їх задоволенні було відмовлено.
Провадження у справі було відновлено та продовжено розгляд справи суддею Мельник І.О. 
Отже, доводи ОСОБА_1 про незаконний розгляд справи суддею, якій було заявлено відвід є безпідставними, оскільки заяви про відвід визнано судом в установленому порядку необґрунтованими.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору, в повній мірі врахував всі обставини справи, надав оцінку доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про захист прав споживачів залишити без зміни.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного  судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України (з урахуванням змін внесених Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ).  

Повний текст виготовлено 24 червня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Г. Бородійчук        

Судді                                                                        О.В. Карпенко        

                                                        В.О. Єльцов