П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3383/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М  
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
27 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року  (ухвалене у м. Вінниці 23.01.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №283654-13 від 20.06.2017, №283652-13 від 30.06.2017, №283653-13 від 30.06.2017, №0059603-5402-0219 від 10.04.2018, №059602-5402-0219 від 10.04.2018, №0059604-5402-0228 від 10.04.2018, №0021598-5606-0219 від 17.05.2019, №0021596-5606-0219 від 17.05.2019, №0021597-5606-0219 від 17.05.2019, якими позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2020 позов задоволено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.01.2020 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не надавала контролюючому органу жодних документів, які б підтвердили непридатність для проживання житлових приміщень, а також не зверталась із заявою про перерахунок податкових повідомлень-рішень.
Відповідач наголошує на тому, що відповідно до пп. "ґ" 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад. Разом з цим, у даному випадку відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про визнання непридатним до проживання належного позивачу будинку площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., смт. Томашпіль, вул. Урицького, буд. 2.
Позивач не подала відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
27.08.2020 сторони подали заяви про розгляд даної справи за їх відсутності, у порядку письмового провадження.
Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власницею житлового будинку площею 61,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири площею 45,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, до 10.06.2019 у власності позивача перебував житловий будинок площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області у справі №2-418 від 11.12.2009 та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2010 встановлено, що будівля за адресою: АДРЕСА_3 , знаходиться в аварійному стані та підлягає зносу.
30.06.2017 ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік:
- №283652-13 на суму 286,23 грн (житловий будинок площею 61,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );
- №283654-13 на суму 611,08 грн (квартира площею 42,1 м2, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 );
- №283653-13 на суму 1946,63 грн. (житловий будинок площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ).
10.04.2018 ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано наступні податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік:
- №0059602-5402-0219 на суму 320,94 грн, (житловий будинок площею 61,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );
- №0059604-5402-0219 на суму 946,04 грн (квартира площею 45,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );
- №0059603-5402-0219 на суму 2182,71 грн (житловий будинок площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ).
17.05.2019 ГУ ДФС у Вінницькій області сформовано наступні податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік:
- №0021596-5606-0219 на суму 373,39 грн (житловий будинок площею 61,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 );
- №0021598-5606-0219 на суму 1100,66 грн (квартира площею 45,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 );
- №0021597-5606-0219 на суму 2539,45 грн, (житловий будинок площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ).
Позивач вважає протиправними вказані податкові повідомлення-рішення, у зв`язку із чим звернулась до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 непридатний до проживання, а отже не є об`єктом оподаткування. При цьому, житловий будинок площею 61,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира площею 45,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , підпадають під пільгу зі сплати податку в розмінні ст.266 ПК України. Відтак, база оподаткування відсутня, а спірні рішення є протиправними.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Статтею 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Згідно пп. "ґ" 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.
Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно із п.п. 266.4.1 п. 266.4. ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області у справі №2-418 від 11.12.2009 та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02.02.2010 встановлено, що будівля за адресою: Вінницька обл., смт. Томашпіль, вул. Урицького, буд. 2, знаходиться в аварійному стані та підлягає зносу.
Суд враховує доводи відповідача про те, що у силу вимог пп. "ґ" 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України непридатність нерухомості для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнається згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.
Разом з цим, згідно з п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог "якості" закону та юридичної визначеності. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою — домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).
Виходячи із практики Європейського Суду з прав людини принцип юридичної визначеності гарантує обмеження на безкінечний перегляд рішень, які вступили в силу, не лише правомочного суду, а й іншого владного органу, якщо таке рішення останнього переглядалося судом та визнано законним. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказані судові рішення у справі №2-418 є належними доказами непридатності до проживання житлового будинку площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., смт. Томашпіль, вул. Урицького, буд. 2.
Отже, житловий будинок площею 416,22 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не є об`єктом оподаткування відповідно до пп. "ґ" 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. 
Відповідно, площа вказаного будинку не враховується при визначенні бази оподаткування нерухомості позивача.
Враховуючи, що площа належних позивачу квартири (45,1 м2) та будинку (61,2 м2) перебувають у межах розмірів на які зменшується база оподаткування в силу вимог п.п. 266.4.1 п. 266.4. ст. 266 ПК України, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на належну позивачу нерухомість податок на нерухоме майно не нараховується, що свідчить про протиправність оскаржуваних рішень.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.