ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2020 р.           Справа№ 910/23375/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
За участю представників сторін
від позивача - Жученя Ю.Ю.,
     Маслюк О.М.,
від відповідача - Кондрашова А.О.,
від третьої особи - Замула С.В.
розглянувши матеріали апеляційної скарги           
Антимонопольного комітету України 
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 (повний текст рішення складено 18.03.2020)
у справі №910/23375/17 (суддя Підченко Ю.О.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина"
до Антимонопольного комітету України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна"
про визнання недійсним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання немотивованою відповіді державного уповноваженого Антимонопольного комітету України Вовка А.М. про відмову в розгляді справи за заявою Антимонопольного комітету України від 23.02.2017 року № 02-17/16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Сканія Україна".
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що викладена в листі АМК від 21.09.2017 року № 126-26.13/07-10196 відмова заступника Голови АМК - державного уповноваженого Вовка А.М. в розгляді справи за заявою Товариства від 23.02.2017 року № 02-17/16 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Сканія Україна" є незаконною та такою, що не відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", оскільки є немотивованою. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2018 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року у справі №910/23375/17, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.09.2019 року Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина" задоволено, рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 року зі справи №910/23375/17 скасовано, а справу №910/23375/17 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Під час нового розгляду позивачем було подано заяву про зміну предмета позову (т. 6, а.с. 70-73) в якій останній просив:
- визнати недійсним рішення Антимонопольного комітету України, оформлене листом Антимонопольного комітету України "Про поновлення та результати розгляду заяви" від 21 вересня 2017 року № 126-26.13/07-10196;
- зобов`язати Антимонопольний комітет України повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина" № 02-17/16 від 23.02.2017 року й ухвалити законне й обґрунтоване рішення про початок розгляду справи або відмову в її розгляді.
Вказана вище заява про зміну предмету позову було прийнята до розгляду місцевим господарським судом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано недійсним рішення Антимонопольного комітету України, оформлене листом Антимонопольного комітету України "Про поновлення та результати розгляду заяви" від 21.09.2017 року № 126-26.13/07-10196.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" до Антимонопольного комітету України про зобов`язання повторно розглянути заяву Антимонопольного комітету України № 02-17/16 від 23.02.2017 року та ухвалення законного й обґрунтованого рішення про початок розгляду справи або відмову в її розгляді - відмовлено.
Присуджено до стягнення з Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 762, 00 грн., витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643, 00 грн., витрати зі сплати судового збору за подачу касаційної скарги в розмірі 3 524, 00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина" № 02-17/16 від 23.02.2017 року Антимонопольним комітетом України не досліджувалися повідомлені у вказаній заяві факти вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" обмежувальної та дискримінаційної діяльності по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина", що є порушенням пункту 8 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Також місцевий господарський суд зазначив, що зобов`язання судом суб`єкта прийняття рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Антимонопольний комітет України звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 року у справі №910/23375/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги вмотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема скаржник вважає, що лист комітету, яким повідомлено про вчинення державним уповноваженим процесуальної дії у вигляді відмови у розгляді справи за заявою позивача є обґрунтованим та вмотивованим належним чином. На думку відповідача комітет здійснював розгляд заяви позивача в порядку, визначеному чинним законодавством України та у межах своїх повноважень. Крім того скаржник зазначає, що у діях третьої особи відсутні ознаки порушення, передбаченого ст. 21 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2020 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 року у справі №910/23375/17, розгляд справи призначено на 10.06.2020 року.
10.06.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) до Північного апеляційного господарського суду від позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина", надійшло клопотання про відкладення розгляду справи зв`язку з продовженням на території України карантину та перебування представника в режимі самоізоляції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 року розгляд справи відкладено на 01.07.2020 року.
01.07.2020 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) до Північного апеляційного господарського суду від позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні 01.07.2020 року представник позивача усно просив закрити апеляційне провадження оскільки перший заступник головки комітету - державний уповноважений О. Піщанська не мала права підписувати апеляційну скаргу. Представники відповідача та третьої особи заперечували проти закриття апеляційного провадження.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.
До апеляційної скарги долучено Указ Президента України №643/2019 від 02.09.2019 року про призначення Піщанської О.С. першим заступником Голови Антимонопольного комітету України - державним уповноваженим, а також наказ Голови комітету №1027-ВК від 02.09.2019 року про призначення Піщанської О.С. першим заступником Голови Антимонопольного комітету України - державним уповноваженим.
Як вбачається з Закону України «Про антимонопольний комітет України» перший заступник комітету організовують правове забезпечення діяльності структурних підрозділів апарату Антимонопольного комітету України, а також має право уповноважувати працівників Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень представляти інтереси Антимонопольного комітету України в суді.
Отже, враховуючи вищевикладене та те, що апеляційна скарга підписана особою, яка мала право її підписувати, колегія суддів відхиляє усне клопотання позивача про закриття апеляційного провадження.
Також в судовому засіданні 01.07.2020 року представники відповідача та третьої особи надали усні пояснення по справі, відповіли на запитання суду, просили задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Апеляційна скарга стосується позовних вимог, які задоволені судом першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" звернулося до Антимонопольного комітету України із заявою № 02-17/16 від 23.02.2017 року про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" законодавства про захист економічної конкуренції. (т.1, а.с. 27-66).
Антимонопольний комітет України в свою чергу листом № 126-26.13/07-10196 від 21.09.2017 року повідомив заявник (позивача) про відсутність в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Крім того, Комітет зазначив, що спір між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" є господарським спором з приводу виконання договірних зобов`язань та розірвання господарського договору, можливість виникнення якого не виключається навіть за умов існування значної конкуренції на ринку, який, до того ж, вже остаточно вирішено в судовому порядку. (т.1, а.с. 97-98).
Направляючи справу на навий розгляд Верховний суд зазначив, що відмова Комітету в розгляді справи, оформлена листом (а не розпорядженням), по своїй суті є рішенням Комітету, тобто актом індивідуальної дії, що може бути оскаржений в судовому порядку, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує права і охоронювані законом інтереси, рішення АМК про відмову має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинне розкривати заявникові мотиви його ухвалення, а також те, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.
Отже спір у справі виник у зв`язку з тим, що на думку позивача викладена в листі АМК відмова в розгляді справи за заявою позивача про порушення ТОВ    "Сканія Україна"    законодавства про захист економічної конкуренції є незаконною та такою, що не відповідає вимогам пункту 1 частини першої статті 16 Закону України    "Про Антимонопольний комітет України".
Як було зазначено вище, місцевий господарський суд, з врахуванням вказівок Верховного Суду приймаючи оскаржуване рішення дійшов висновку, що Антимонопольний комітет України при розгляді заяви позивача № 02-17/16 від 23.02.2017 року дослідив не всі посилання позивача щодо вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" обмежувальної та дискримінаційної діяльності по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина", а тому на думку суду першої інстанції вказане свідчить про порушенням пункту 8 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з чим колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1, ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною другою ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ст. Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Відповідно до п. 1, ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Також відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Комітет має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Частиною першої та другою ст. 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що Державний уповноважений Антимонопольного комітету України має такі повноваження:
1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи, проводити, організовувати розслідування або дослідження за цими заявами і справами, закривати провадження у цих справах незалежно від їх підвідомчості іншим органам Антимонопольного комітету України, вносити, передавати їх в установленому Антимонопольним комітетом України порядку на розгляд цих органів для прийняття рішення;
2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій;
3) складати протоколи, розглядати справи про адміністративні правопорушення, виносити постанови в цих справах;
4) проводити перевірки суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
5) безперешкодно входити до приміщень підприємств, установ та організацій під час проведення перевірок та розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за умови пред`явлення службового посвідчення і документів, що підтверджують проведення перевірки чи розслідування;
6) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;
7) викликати для надання пояснень під час розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції посадових осіб і працівників суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, інших юридичних осіб, їх структурних підрозділів, філій, представництв, а також фізичних осіб;
8) призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку;
9) у випадках та порядку, передбачених законом, проводити огляд службових приміщень та транспортних засобів суб`єктів господарювання - юридичних осіб, вилучати або накладати арешт на предмети, документи чи інші носії інформації, які можуть бути доказами чи джерелом доказів у справі незалежно від їх місцезнаходження;
10) у разі перешкоджання працівникам Антимонопольного комітету України виконувати повноваження, передбачені пунктами 4-6 і 9 частини першої цієї статті, залучати поліцейських для застосування передбачених законом заходів, необхідних для подолання перешкод;
11) залучати поліцейських, працівників митних та інших правоохоронних органів до забезпечення проведення розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема в разі проведення розслідування, в тому числі збирання та вилучення доказів, накладення арешту на майно, предмети, документи, інші носії інформації;
12) залучати до проведення перевірок спеціалістів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій за погодженням з їх керівниками, депутатів місцевих рад за їх згодою;
13) проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження);
14) визначати наявність або відсутність контролю чи узгодженості дій між суб`єктами господарювання або їх частинами та склад групи суб`єктів господарювання, що є єдиним суб`єктом господарювання;
15) вносити до органів виконавчої влади обов`язкові для розгляду подання щодо анулювання ліцензій, припинення операцій, пов`язаних із зовнішньоекономічною діяльністю суб`єктів господарювання, у разі порушення ними законодавства про захист економічної конкуренції;
16) надавати обов`язкові для розгляду рекомендації та вносити пропозиції органам державної влади, органам місцевого самоврядування, установам, організаціям, суб`єктам господарювання, об`єднанням щодо здійснення заходів, спрямованих на обмеження монополізму, розвиток підприємництва і конкуренції, запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, а також щодо припинення дій або бездіяльності, що можуть мати негативний вплив на конкуренцію;
17) надавати обов`язкові для розгляду рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб`єктам господарювання, об`єднанням щодо припинення дій або бездіяльності, які містять ознаки порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють;
18) звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;
19) представляти Антимонопольний комітет України без спеціальної довіреності в суді;
20) здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції та  Законом України  "Про публічні закупівлі".
Рішення та розпорядження державних уповноважених Антимонопольного комітету України приймаються від імені Антимонопольного комітету України.
Без згоди Антимонопольного комітету України як вищого колегіального органу державний уповноважений не може входити до складу комісій, комітетів та інших органів, що створюються органами державної влади, органами місцевого самоврядування.
Державний уповноважений Антимонопольного комітету України зобов`язаний виконувати вимоги законодавства України, бути об`єктивним та неупередженим під час здійснення своїх повноважень.
Приписами частини 1 статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:
-                    заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
-                    поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;
-                     власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.
У разі надходження від заявника клопотання про можливість настання негативних наслідків, пов`язаних із поданням заяви, та з метою захисту його інтересів розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочинається за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.
Окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції органами Антимонопольного комітету України відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції», Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено Правилами розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 року №5, зареєстровані у Міністерстві юстиції України 6 травня 1994 року за №90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року №169-р).
Відповідно до пункту 20 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Комітету від 19 квітня 1994 року № 5, у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений відмовляє у розгляді справи, про що письмово повідомляється заявнику. 
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 39 Законом України    "Про захист економічної конкуренції" заявником є особа, яка подала заяву, подання про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Отже з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Антимонопольного комітету України із заявою № 02-17/16 від 23.02.2017 року про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" законодавства про захист економічної конкуренції. (т.1, а.с. 27-66), отже відповідно позивач в даному випадку є заявником у розумінні приписів статті 39 Закону "Про захист економічної конкуренції".
В листі Антимонопольного комітету України "Про поновлення та розгляд заяви" № 126-26.13/07-10196 від 21.09.2017 року зазначається  про відсутність в діях Товариства з обмеженою відповідальністю "Сканія Україна" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно суд першої інстанції правомірно зробив висновок, що позивачу вказаним  листом № 02-17/16 від 23.02.2017 року Антимонопольного комітету України за підписом державного уповноваженого надано відповідь про відмову в розгляді справи.
Отже, враховуючи положення ст.ст. 7, 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст. статті 36 Закону України    "Про захист економічної конкуренції" та пункту 20 Правил розгляду справ, відмова Комітету в розгляді справи, оформлена листом (а не розпорядженням), по свій суті є рішенням Комітету, тобто актом індивідуальної дії, що може бути оскаржений в судовому порядку.
При цьому, судом першої інстанції враховано, що даного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.07.2019 року у справі № 910/23000/17.
Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції було здійснено аналіз матеріалів справи та встановлено, що 29.10.2012 року TOB "Журавлина" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до TOB "Сканія Україна" про визнання недостовірною інформації про закінчення з 01.10.2012 pоку дії дилерського договору та завершення співробітництва між TOB "Сканія Україна" та TOB "Журавлина", а також із TOB "СарниСкан", розміщеною TOB "Сканія Україна" в глобальній мережі; зобов`язання відповідача не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію в той же спосіб, у який вона була поширена (справа № 5011-76/15116-2012).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2013 року у справі № 5011-76/15116-2012 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 року у справі № 5011-76/15116-2012 задоволено апеляційну скаргу TOB "Журавлина", рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2013 року скасовано, прийнято нове рішення, яким вирішено:
- визнати недостовірною інформацію, розміщену TOB "Сканія Україна" в глобальній мережі, в якій вказано про закінчення з 01.10.2012 року строку дії дилерського договору та завершення співробітництва TOB "Сканія Україна" та TOB "Журавлина", у зв`язку з чим з 01.10.2012 року з питань придбання транспортних засобів марки Scania та питань післяпродажного обслуговування слід звертатись за телефоном: +380 44 363-0-363, а з питань отримання послуг з технічного обслуговування належить звертатися до авторизованих дилерських центрів Scania, що знаходяться в інших містах України;
- зобов`язати TOB "Сканія Україна" не пізніше місяця з дня набрання постановою суду законної сили спростувати недостовірну інформацію в той же спосіб, у який вона була поширена, та розмістити на офіційному сайті TOB "Сканія Україна" в розділі "прес-реліз" спростовуючу інформацію, що розміщена у прес-релізах від 02.07.2012 року та від 17.07.2012 року інформація про закінчення співробітництва між TOB "Сканія Україна" та TOB "Журавлина" не відповідає дійсності, що термін дії дилерського договору між TOB "Сканія Україна" та TOB "Журавлина" не закінчений, співробітництво між TOB "Сканія Україна" та TOB "Журавлина" не завершено, в зв`язку з чим TOB "Журавлина" є дилером Scania в Рівненській, Хмельницькій, Вінницькій, Чернівецькій та Волинській областях. З питань придбання транспортних засобів марки Scania у вищезгаданих областях, а також з питань післяпродажного обслуговування та отримання послуг з технічного обслуговування транспортних засобів марки Scania, звертатись, будь-ласка, до TOB "Журавлина" (вул. Варшавська, 9а, м. Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34500, тел.+38(03655) 3- 26-45) - дилеру Scania в Рівненській, Хмельницькій, Вінницькій, Чернівецькій та Волинській областях.
Київським апеляційним господарським судом було встановлено, що TOB "Сканія Україна" не надаючи TOB "Журавлина" доказів порушення Угоди про Майстерню та не звертаючись до суду про розірвання Договору з Дилером, в порушення статей 13, 14 Договору з Дилером та розділу 4 Угоди про Майстерню, у липні 2012 розмістило на своєму сайті інформацію, в якій повідомив про припинення співробітництва з TOB "Журавлина" з 01.10.2012 року та запропонувало з питань придбання транспортних засобів Сканія та їх технічного обслуговування звертатись до інших осіб. Внаслідок цього контрагенти TOB "Журавлина" повідомили про зниження та втрату довіри, а також вимагали пояснення появи такої інформації та її спростування. Вказана інформація TOB "Сканія Україна" є недостовірною, оскільки співробітництво з TOB "Журавлина" не було припинено, ані на час розповсюдження спірної інформації, ані станом на 01.10.2012 року, ані на даний час, про що Відповідач знав або повинен був знати, оскільки відтоді по даний час не звертався до суду про розірвання договору з дилером та не надсилав Позивачу доказів порушення останнім своїх зобов`язань за угодою про незалежну майстерню.
У жовтні 2013 році TOB "Журавлина" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до TOB "Сканія Україна" про тлумачення умов договору (справа №918/1137/13).
В подальшому справу було передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.
Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 06.03.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2014 року, в свою чергу, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 22.07.2014 року, позов задоволено частково.
Розтлумачено:
- пункт 13.1. статі 13 Договору з Дилером наступним чином - для припинення договору, на підставі п. 13.1 статті 13 Договору з Дилером, є не тільки сам факт направлення заінтересованою стороною не менше як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони, а й укладання відповідної угоди про припинення Договору з Дилером;
- пункт 15.1. статі 15 Договору з Дилером наступним чином - у разі недосягнення згоди між сторонами щодо укладання відповідної угоди про припинення Договору з Дилером спір з припинення договору підлягає передачі на розгляд у встановленому чинним законодавством порядку до господарчого суду з врахуванням встановленої законом підсудності справ, якщо такий спір з припинення Договору з Дилером на підставі його пункту 13.1. статі 13 сторонам не вдалось врегулювати шляхом переговорів;
- підпункт (в) пункту 4.2. Угоди про Майстерню наступним чином - не достатнім є для припинення Угоди про Майстерню на підставі підпункту (в) пункту 4.2. лише сам факт направлення заінтересованою стороною іншій стороні письмового повідомлення про припинення дії Угоди про Майстерню без надання при цьому заінтересованою стороною фактичних доказів порушення іншою стороною своїх зобов`язань за угодою, в наслідок чого сторона, якій ставлять за провину порушення нею зобов`язань за угодою, фактично позбавляється можливості усунути конкретне порушення в передбачений п`ятнадцятиденний строк, оскільки вона не знає про яке саме конкретне порушення йде мова в отриманому письмовому повідомлені.
У вересні 2015 року TOB "Сканія Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до TOB "Журавлина" про розірвання Угоди про Майстерню з підстав істотних порушень та невиконання відповідачем прийнятих за угодою зобов`язань (справа №918/1065/15).
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.11.2015 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року, у позові TOB "Сканія Україна" відмовлено з мотивів безпідставності вимог.
Постановою Вищого господарського суду України від 27.04.2016 року рішення Господарського суду Рівненської області від 24.11.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 року у справі №918/1065/15 залишено без змін, а касаційну скаргу TOB "Сканія Україна" без задоволення.
В даній справі господарськими судами встановлено, що TOB "Сканія Україна" створювало перешкоди TOB "Журавлина" у виконанні Угоди про Майстерню, зокрема, позбавило TOB "Журавлина" доступу до корпоративних програмних продуктів, які забезпечували взаємодію сторін угоди (КІСУП "МІФ", електронного порталу Sail, електронної он-лайн програми аналізу робочих даних автомобілів Scania (VERA Operational Analysis), електронної програми технічної підтримки Dealer Fras, електронної програми MULTI), позбавило TOB "Журавлина" можливості самостійно здійснювати закупівлю запасних частин у TOB "Сканія Україна", так як TOB "Сканія Україна" не мало наміру продавати їх TOB "Журавлина".
Рівненський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що встановлені судом дії TOB "Сканія Україна" свідчать про пошук останнім підстав для припинення дії Угоди про Майстерню та виключення TOB "Журавлина" з числа офіційних дилерів без дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є основою для конструктивної та продуктивної співпраці.
У вересні 2015 року TOB "Сканія Україна" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до TOB "Журавлина" про розірвання Договору з Дилером (справа №918/1064/15). Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.
Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.11.2015 року позов задоволено - Договір з Дилером вирішено розірвати.
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року у справі № 918/1064/15 рішення господарського суду Рівненської області від 17.11.2015 року скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 15.07.2016 року у справі №918/1064/15 скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року та рішення господарського суду Рівненської області від 17.11.2015 року в частині розгляду вимог про розірвання Договору з Дилером з підстав, не пов`язаних з порушенням його умов зі сторони TOB "Журавлина", а справу в цій частині було направлено на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
В іншій частині постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 08.02.2016 року у справі № 918/1064/15 залишено без змін.
Рішенням господарського суду Рівненської області від 03.10.2016 року задоволено позов та вирішено розірвати з моменту набрання судовим рішенням законної сили Договір з Дилером від 23.06.2005 року, укладений між TOB "Сканія Україна" та TOB "Журавлина", на підставі п. 13.1 Договору з Дилером.
Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року у справі № 918/1064/15 рішення господарського суду Рівненської області від 03.10.2016 року скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2017 року в справі №918/1064/15 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 26.01.2017 року скасовано, а рішення господарського суду Рівненської області від 03.10.2016 року залишено в силі.
TOB "Сканія Україна" стверджувало про істотні порушення умов договору з боку відповідача, а відтак вважало наявними правові підстави для розірвання договору, передбачені ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Під час розгляду даної справи господарські суди дійшли висновку, що ними не було встановлено фактів порушення умов Договору з Дилером зі сторони TOB "Журавлина", а навпаки, було виявлено що TOB "Сканія Україна" створює перешкоди TOB "Журавлина" у виконанні умов Договору з Дилером шляхом позбавлення доступу до корпоративних програмних продуктів, які забезпечували взаємодію сторін (КІСУП "МІФ", електронного порталу Sail, електронної он-лайн програми аналізу робочих даних автомобілів Scania (VERA Operational Analysis), електронної програми технічної підтримки Dealer Fras, електронної програми MULTI), та шляхом відмови TOB "Журавлина" у закупівлі запасних частин безпосередньо у TOB "Сканія Україна".
Висновок Рівненського апеляційного господарського суду, викладений у постанові від 08.02.2016 року у справі № 918/1064/15, про те, що саме TOB "Сканія Україна" перешкоджало виконанню TOB "Журавлина" своїх обов`язків за Договором з Дилером, а також про відсутність істотних порушень умов Договору з Дилером зі сторони TOB "Журавлина" Вищим господарським судом України не спростовано, так як в цій частині постанову господарського суду апеляційної інстанції залишено без змін.
Так як господарські суди не встановили жодного порушення умов Договору з Дилером зі сторони TOB "Журавлина", то Договір з Дилером було розірвано на підставі п. 13.1 Договору з Дилером, який передбачає, що договір може бути припинено за письмовою заявою будь-якої з сторін шляхом укладання угоди про припинення договору, за умови направлення не менш як за шість місяців відповідного повідомлення (листом з оголошеною цінністю та повідомленням про вручення) на адресу іншої сторони.
Отже, колегія суддів зазначає, що із заяви позивача з якою він звернувся до Антимонопольного комітету України вбачається не лише посилання на Договір з Дилером від 23.06.2005 року, лише про яку комітет зазначив в своєму листі № 126-26.13/07-10196 від 21.09.2017 року, а й інші, які встановлені рішеннями судів, зокрема стосовно створювання перешкоди TOB "Журавлина" у виконанні Угоди про незалежну Майстерню сервісний центр) від 03 травня 1999 року та насамперед дійсності даної угоди, а також про пошук третьою особою підстав для припинення дії Угоди про Майстерню та виключення TOB "Журавлина" з числа офіційних дилерів без дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності й розповсюдження недостовірної інформації, які Антимонопольним комітетом України були залишені без жодної уваги та будь-якого реагування та дослідження даних обставин.
Тому, оскільки при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина" № 02-17/16 від 23.02.2017 року Антимонопольним комітетом України не досліджувалися всі повідомлені у вказаній заяві факти вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Сканія Україна" обмежувальної та дискримінаційної діяльності по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Журавлина", що є порушенням пункту 8 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Антимонопольного комітету України, оформлене листом Антимонопольного комітету України "Про поновлення та результати розгляду заяви" від 21 вересня 2017 року № 126-26.13/07-10196, є невмотивованим і прийняте з порушенням вимог пункту 1 частини першої статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", яким передбачено, що державний уповноважений Антимонопольного комітету України має повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, концентрації, приймати розпорядження про початок розгляду справи або надавати мотивовану відповідь про відмову в розгляді справи, проводити, організовувати розслідування або дослідження за цими заявами і справами, закривати провадження у цих справах незалежно від їх підвідомчості іншим органам Антимонопольного комітету України, вносити, передавати їх в установленому Антимонопольним комітетом України порядку на розгляд цих органів для прийняття рішення.
З огляду на вищевикладене, місцевим господарським судом правомірно було задоволено вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Журавлина" про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України, оформлене листом Антимонопольного комітету України "Про поновлення та результати розгляду заяви" від 21.09.2017 року № 126-26.13/07-10196.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 року у справі №910/23375/17 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 року у справі № 910/23375/17 залишити без змін.
3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/23375/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.07.2020 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз