УХВАЛА

10 серпня 2020 року 
Київ
справа №520/9051/18
адміністративне провадження №К/9901/19076/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Соколова В.М. 
перевірив касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №520/9051/18 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і неправомірними дій та скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України, в якому просив:
-  визнати протиправними та неправомірними дії з приводу винесення наказу №865-о від 10 вересня 2018 року щодо призначення полковника податкової міліції ОСОБА_1 на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ третього відділу міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби протиправним та неправомірним;
- скасувати наказ від 10 вересня 2018 року №865-о.
12 лютого 2019 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року, позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано наказ Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України    від 10 вересня 2018 року №865-о.
В решті вимог - позов залишено без задоволення.
На вказані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 03 серпня 2020 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу. 
Касаційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України подана засобами поштового зв`язку 30 липня 2020 року без дотримання встановлених процесуальним законом строків її подання.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України зазначає, що касаційна скарга подана повторно після повернення Верховним Судом вперше поданої касаційної скарги через несплату судового збору. Відповідач посилається на неможливість вчасно сплатити судовий збір при поданні первинної касаційної скарги у зв`язку з обмеженим фінансуванням та наголошує на тому, що право на судовий захист не може бути обмеженим. 
Також зазначає, що у зв`язку із запровадженням на території України карантину через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), листом Ради суддів України від 16 березня 2020 року № 186/20 встановлено особливий режим роботи суду і доступ до його приміщень обмежено. Також постановою Кабінету Міністрів України прийнято зміни до постанови від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом» на території України запроваджено режим надзвичайної ситуації та на період дії карантину заборонено перевезення пасажирів метрополітеном міста Києва та обмежено рух громадського транспорту міста Києва. 
Крім того, відповідач покликається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». 
Суд установив, що повний текст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року складено 25 листопада 2019 року та отримано відповідачем 02 грудня 2019 року.
11 березня 2020 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу, подану вперше, повернуто відповідачу. 26 травня 2020 року відповідачем сплачено судовий збір, касаційну скаргу подано повторно лише 30 липня 2020 року.
Статтею 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Поважними, за змістом вказаної норми процесуального права, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Аналіз приписів статті 44 КАС України свідчить, що відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Однак відповідачем не надано доказів неможливості сплатити судовий збір, а також доказів, що відповідачем вчинялися усі можливі та залежні від нього дії для реалізації свого права на касаційне оскарження, що свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків.
Суд касаційної інстанції звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на касаційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
Доводи відповідача, що на час дії карантину встановлено особливий режим роботи суду і доступ до його приміщень обмежено, не свідчить про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки касаційна скарга подана до Верховного Суду засобами поштового зв`язку, що виключає необхідність та обов`язок подати її безпосередньо в приміщенні Суду. 
Суд також відхиляє твердження заявника касаційної скарги щодо неможливості подати касаційну скаргу через обмеження руху громадського транспорту міста Києва, в тому числі метрополітену, оскільки 20 травня 2020 року Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про встановлення адаптивного карантину в Україні з 22 травня 2020 року, а з 25 травня 2020 року дозволив відновити роботу метрополітенів в Україні, зокрема запрацював метрополітен у місті Києві, проте касаціну скаргу подано лише 30 липня 2020 року.
Крім того, Суд звертає увагу, що 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18 червня 2020 року, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказаним Законом пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 48, ст. 436) викладено в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином". 
Зазначені відповідачем причини пропуску строку на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, процесуальні строки продовжуються на строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Суд визнає неповажними з огляду на те, що з 17 липня 2020 року законодавець по-іншому врегулював питання процесуальних строків під час дії карантину. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.  
Отже, відповідач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначені причини пропуску строку не можуть бути визнані поважними, а отже відповідачу необхідно довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в розумний строк після її повернення Верховним Судом .
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Крім того, з матеріалів касаційної скарги встановлено, що вони оформлені без дотримання вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України в касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Перевірив касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Суд установив, що її зміст не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки відповідачем не зазначено підстав, на яких подано касаційну скаргу із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга містить лише виклад обставини справи, цитати нормативних актів, та незгоду з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Згідно з вимогами частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а за змістом частини першої статті 341 КАС України, за винятком частини третьої цієї статті КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Таким чином межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, зазначеними скаржником, та викладеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження. 
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.  
Отже, у разі не зазначення в касаційній скарзі підстав (підстави), на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України) така касаційна скарга має бути залишена без руху.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням відповідачу строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав, на яких подано касаційну скаргу, із визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав), з належним її обґрунтуванням, та доказів на обґрунтування клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень.
Керуючись статтями 3, 169, 330, 329, 332, Кодексу адміністративного судочинства України Суд
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України строку на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №520/9051/18.
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року у справі №520/9051/18 за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і неправомірними дій та скасування наказу - залишити без руху.
Надати відповідачу строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н.В. Шевцова
Судді                                                                                                    Н.А. Данилевич
                                                                                                    В.М. Соколов