Ухвала
03 серпня 2020  року
м. Київ
справа №522/19771/18
провадження №61-10177ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, Другий Приморський відділ Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
10 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року в указаній справі. Дана касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.
У касаційній скарзі, заявник посилаючись на продовження процесуальних строків у зв'язку з карантином просить йому поновити строк на оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року.
Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Одеський апеляційний суд прийняв постанову 13 квітня 2020 року, дата складання повного тексту не вказана,  оприлюднено  в Єдиному державному реєстрі 15 квітня 2020 року, тобто останній день оскарження припадав на 13 травня  2020 року, а зі скаргою заявник звернувся лише 10 липня 2020 року засобами поштового зв`язку.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID - 19» від 11 березня 2020 № 211 з 12 березня 2020 року на усій території України установлено карантин, який продовжено відповідними нормативно-правовими актами і діє по теперішній час.
Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції пункту 12 розділу І Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», станом на час подання касаційної скарги): під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею  390 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину».
Ураховуючи  те,  що  останній день на оскарження судового рішення припадав на період дії карантину, а тому Верховний Суд вважає за можливе поновити строк на касаційне оскарження.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене з огляду на таке.
Скаржник вказує, що він є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» за договором відступлення права вимоги № 2244/К/1 від 13 травня 2020 року відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступив свої вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями по кредитному договору №11311849000 від 11 березня 2008 року та іпотечному договору від 11 березня 2008 року.
Разом із тим, Додаток №2 до договору про відступлення прав вимоги від 13 травня 2020 року не підписаний сторонами, тому вказаний документ не є доказом наявності прав вимоги у скаржника до ОСОБА_1 за договорами №11311849000, №11311849001.
Таким чином, скаржнику необхідно надати до Верховного Суду Додаток №2 до договору про відступлення прав вимоги від 13 травня 2020 року підписаний сторонами та  завірений належним чином.
Також, скаржнику необхідно надати заяву про залучення у справі №522/19771/18 Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» в якості правонаступника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на підставі статті 55 ЦПК України.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, тому, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки  заявником  порушено  вимоги  частини 2 статті 389 ЦПК України та пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України, а саме не зазначено підставу (підстави) на якій (яких) подається касаційна скарга.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку оскарження судових рішень з підстав  невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) або  у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду (абзац 2 пункт 5 частини 2 статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного  Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини  2 статті  389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 4 статті 389 ЦПК України з посиланням на частину 1 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 1 статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини 3 статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини 3 статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
Отже, у касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України та/або пункт ( абзац та\або пункт) статей 392 та/або 411 ЦПК України який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) подачі цієї касаційної скарги та обґрунтування (мотивування) наявності цієї підстави (підстав).
За таких обставин, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями уточненої скарги та додатками відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року.
Касаційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року та постанови Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк для виконання вимог ухвали строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                       Є. В. Петров