ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №578/715/19 
Номер провадження 22-ц/816/954/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони справи: 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Зерне», 
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізична особа - підприємець ОСОБА_4 , приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сокол Тетяна Петрівна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерне» на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 21 січня 2020 року в складі судді Басової В.І., постановленого в смт. Краснопілля, повний текст судового рішення складено 30 січня 2020 року, 

                                                        в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду в квітні 2019 року позивач просив суд визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для ведення сільськогосподарських потреб № 65 від 19.11.2018 року, що укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , який зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав № 44241222 від 26.11.2018 року номер запису про інше речове право № 29100494.
Свої вимоги мотивував тим, що 14.04.2011 року між ОСОБА_5 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Думівське» (на даний час ТОВ «Зерне») укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого передано в оренду земельну ділянку площею 3,9349 га, кадастровий номер земельної ділянки 5922385400:08:003:0191, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 15 років. Вказує, що приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П. зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договір про право користування земельною ділянкою для ведення сільськогосподарських потреб № 65 від 19.11.2018 року, однак, вказаний договір укладено до закінчення строку дії договору оренди землі від 14.04.2011 року, а тому нотаріусом неправомірно зареєстровано договір емфітевзису від 19.11.2018 року № 65.
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 21 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що 14.04.2011 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Зерне» було укладено договір оренди землі строком на 15 років., на підставі якого ОСОБА_5 отримувала орендну плату. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Зазначає, що ОСОБА_5 та відповідачі отримували від позивача орендну плату за укладеним договором оренди землі, проте незважаючи на це, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 19.11.2018 р. укладено договір емфітевзису відносно наданої позивачу в оренду земельної ділянки. Вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що у ТОВ «Зерне» на момент укладання оскаржуваного договору було відсутнє право користування спірною земельною ділянкою, оскільки сторони не набули цивільних прав та обов`язків, на досягнення яких було спрямовано волевиявлення сторін під час укладання договору оренди землі, а сам укладений з позивачем договір оренди землі не набрав чинності, оскільки був зареєстрований після смерті ОСОБА_5 . Зазначає, що укладений між ТОВ «Зерне» та ОСОБА_5 договір оренди землі фактично виконувався сторонами. Крім того, для застосування поняття «подвійна оренда», як підстави для визнання договору недійсним, не має значення чи порушуються права первинного орендаря іншим договором оренди або якимось іншим різновидом договору користування.
Від відповідачів відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.
Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Представник відповідача  ФОП ОСОБА_4 просив відмовити у задоволені апеляційної скарги, оскільки на час укладення договору оренди з  товариством існував інший договір оренди  цієї земельної ділянки з іншою юридичною особою. 
Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П. в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на час укладання між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 договору емфітевзису, тобто станом на 19 листопада 2018 року у СТОВ «Думівське» було відсутнє право користування спірною земельною ділянкою, а у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відсутні відповідні обов`язки за договором оренди від 14.04.2011 року, оскільки сторони цього договору не набули цивільних прав та обов`язків на досягнення яких було спрямовано волевиявлення сторін під час укладання такого, з огляду на те, що акт приймання - передачі до договору оренди землі від 14.04.2011 року не містить дати його підписання сторонами та кадастрового номеру земельної ділянки, а площа переданої в оренду земельної ділянки, що зазначена в акті, не відповідає площі земельної ділянки, що зазначена в договорі оренди. Крім того, на момент державної реєстрації договору ОСОБА_5 померла і фактично не могла підписати вказаний акт, а тому договір не набрав чинності.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2011 року між ОСОБА_5 та СТОВ «Думівське» укладено договір оренди землі, за умовами якого, ОСОБА_5 передала в оренду СТОВ «Думівське» земельну ділянку загальною площею 3,9349 га строком на 15 років. Орендну плату за користування земельною ділянкою встановлено в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1575 грн. 09 коп. (том. 1 а.с. 7-9). 
Згідно з рішенням єдиного учасника СТОВ «Думівське» від 16 квітня 2019 року СТОВ «Думівське» змінило назву на ТОВ «Зерне» (том. 1 а.с. 21).
Відповідно до пп. 18, 20 укладеного між сторонами договору оренди землі (далі - Договір), передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту відведення у 10 денний строк після державної реєстрації договору за актом її приймання - передачі.
Пунктом 40 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендодавця переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. 
Пунктом 43 Договору встановлено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
Відповідно до акту прийому - передачі в оренду земельної ділянки, який не містить дати його складання, ОСОБА_5 передає СТОВ «Думівське» земельну ділянку площею 0,8966 га (том. 1, а.с. 9), в той час як розмір площі земельної ділянки, що є предметом договору оренди землі від 14.04.2011 року становить 3,9349 га.
Відповідно до відомостей про видачу грошей, за серпень 2011 року, ОСОБА_5 було виплачено позивачем грошову суму в розмірі 1203 грн. 82 коп., а за вересень 2011 року - 70 грн. 00 коп. (том. 1 а.с. 10, 14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 03.12.2019 року № 29-18-0.2-7658/2-19 між ОСОБА_5 та СФГ «Урожай» було зареєстровано договір оренди на земельну ділянку площею 3,9349 га, з кадастровим номером 5922385400:08:003:0191, реєстраційний номер 040962900908 від 20.07.2009 року, який було розірвано згідно угоди від 20.04.2011 року. (том. 1 а.с. 225).
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.05.2019 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5922385400:08:003:0191 зареєстровано за ОСОБА_2 (1/3 частина), ОСОБА_1 (1/3 частина), ОСОБА_3 (1/3 частина). (том. 1 а.с. 16-17)
19.11.2018 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 надали ФОП ОСОБА_4 право користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5922385400:08:003:0191 площею 3,9349 га (рілля). Строком на 70 років із платою за користування 51 000 грн. 00 коп. (том. 1 а.с. 79 - 82).
Згідно з актом приймання - передачі земельної ділянки, що надається в користування, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали в натурі ФОП ОСОБА_4 в користування земельну ділянку площею 3,9349 га. (том. 1 а.с. 83).
В судовому засіданні представник товариства та ФОП визнали, що фактично спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні товариства. 
Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 14.11.2019 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ТОВ «Зерне» укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 14.04.2011 року, зареєстрованого 03.02.2012 року за № НОМЕР_1 , який було укладено ОСОБА_5 за її життя. Відповідно до умов укладеної додаткової угоди змінено сторону орендодавця та визначено орендодавцями за договором від 14.04.2011 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Строк дії договору складає 15 років, до 14.11.2034 року, розмір орендної плати встановлено в розмірі не нижчому ніж 13818 грн. 24 коп. (том. 2, а.с. 28-29). Відомості щодо державної реєстрації укладеної між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ТОВ «Зерне» додаткової угоди відсутні.
Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі  . ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали після  підписання  14.11.2019р додаткової угоди від ТОВ «Зерне» орендну плату за договором оренди землі від 14.04.2011 року (том. 2  а.с.4-27).
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно зі ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на день підписання договору оренди землі укладеного між ОСОБА_5 та СТОВ «Думівське») 
укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. 
Таким чином, законодавець  пов`язує факт набрання чинності договором оренди землі  з моментом  його державної реєстрації.
Порядок державної реєстрації договорів оренди врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» .
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України від 11.02.2010 року № 1878-VІ (в редакції на час проведення державної реєстрації договору оренди землі) встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація: права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів. 
Враховуючи наведені обставини справи і визначений законодавцем порядок державної реєстрації договорів оренди землі та права користування на умовах оренди, з моменту проведення 03.02.2012   відділом Держкомзему у Краснопільському районі  державної реєстрації укладеного за життя власником земельної ділянки  ОСОБА_5 з ТОВ «Зерне» договору  оренди землі, відбулась   реєстрації  за товариством  його  права користування даної земельною ділянкою, що вказує на виникнення у товариства такого, яке  остання  реалізує до цього часу.
При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно того, що оскільки фактично державну реєстрацію договору оренди землі було проведено після смерті ОСОБА_5 , то вказаний договір не набрав чинності та є таким, що не створює прав та обов`язків для його сторін з огляду на таке.
В суді доведено, що укладений 20.07.2009 року між ОСОБА_5 та СФГ «Урожай»  договір оренди земельної ділянки площею 3,9349 га, з кадастровим номером 5922385400:08:003:0191, реєстраційний номер 040962900908,  розірвано  20.04.2011 за  згодою сторін. 
Отже  померла ОСОБА_5 укладаючи договір орендної ділянки з позивачем  в період дії іншого  договору оренди земельної ділянки від 20.07.2009 року, який  після спливу 6 днів з дня укладення  договору оренди землі з ТОВ « Зерне» розірвано,  свідчить про спрямованість її волевиявлення на передачу земельної ділянки в оренду саме  ТОВ «Зерне». 
Крім того, спадкоємці ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 успадкував цей об`єкт спадщини не порушували питання про його припинення або розірвання, отримували орендну плату, що також свідчить про продовження ними  договірних відносин з товариством на узгоджених зі  спадкодавцем умовах оренди  земельної ділянки. 
Таким чином, спірний договір оренди був укладений та підписаний орендодавцем за його життя, виконувався сторонами, а  його державна реєстрація після смерті власника земельної ділянки не свідчить про його неукладеність, а  умовами цього договору не передбачено  припинення оренди у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку. Договір продовжує діяти, виконується, а  14.11.2019р.  сторонами цього договору  укладено  додатковий договір з  фактичним орендодавцем. 
Аналогічний правовий висновок, щодо продовження дії договору оренди землі в разі його державної реєстрації після смерті орендодавця та надання на його продовження згоди спадкоємців, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року (справа № 390/34/17).
Як вже наведено,  пунктом 40 укладеного  договору оренди землі від 14.04.2011 року визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи - орендодавця переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. 
Колегія суддів зауважує, що з огляду на те, що оскільки ОСОБА_5 померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до проведення державної реєстрації договору оренди землі, не заперечуючи за життя проти його укладання, право власності на належну їй земельну ділянку, що є предметом цього  договору оренди землі перейшло до її спадкоємців: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 разом із правами та обов`язками за укладеним нею договором оренди землі, які після прийняття спадщини  не заявили до орендаря вимог щодо розірвання вказаного договору оренди землі. 
Крім того, слід звернути увагу, що ні умовами договору оренди землі від 14.11.2011р. ні  чинним законодавством не встановлено хто саме орендар чи орендодавець зобов`язаний здійснити державну реєстрацію договору оренди землі, як і не встановлено заборони для проведення державної реєстрації договору оренди землі після смерті орендодавця за наявності у нього спадкоємців. Слід зауважити, що після успадкування спірної земельної ділянки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3 не заперечували проти укладеного 14.04.2011 року договору оренди землі між ОСОБА_5 та ТОВ «Зерне» а навпаки, виявили бажання на його продовження, підписавши з ТОВ «Зерне» додаткову угоду, якою продовжили строк дії договору оренди землі до  14.11.2034 року та отримавши орендну плату за укладеним з ОСОБА_5 договором оренди землі від 14.04.2011 року, тобто ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 своєю поведінкою фактично визнали дію укладеного між ТОВ «Зерне» та ОСОБА_5 договору оренди землі.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, тобто: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Разом з цим ст. 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З огляду на те, що судом не встановлено обставин нікчемності (недійсності в силу закону) договору оренди земельної ділянки від 14.04.2011 року,  а в матеріалах справи відсутні відомості щодо визнання вказаного договору недійсним за рішенням суду, колегія суддів приходить до висновку про його правомірність, а відтак і обов`язковість для ТОВ «Зерне» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як спадкоємців ОСОБА_5 , до яких перейшли всі права та обов`язки спадкодавця за укладеним  ним договором оренди землі від 14.04.2011 року.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що фактично на час укладання між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 договору про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 19.11.2018 року, між ТОВ «Зерне» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 діяли договірні відносини з приводу оренди спірної земельної ділянки, що є предметом договору емфітевзису укладеного з ФОП ОСОБА_4 , а тому колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що права ТОВ «Зерне» укладанням договору емфітевзису з ФОП ОСОБА_4 не були порушені. 
В судовому засіданні представник ФОП ОСОБА_4 підтвердив, що фактично спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Зерне» яке її обробляє, і у разі набрання оскарженим рішенням законної сили буде порушено перед товариством питання про витребування земельної ділянки з володіння, з огляду на що, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачам ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було відомо про існування договору оренди землі укладеного відносно спірної земельної ділянки 14.04.2011 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Зерне».
Колегія суддів зауважує, що до загальних принципів цивільного права належить принцип добросовісності. Добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Разом з цим, укладаючи оскаржуваний договір відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , як і відповідач ФОП ОСОБА_4 усвідомлювали наявність обмежень пов`язаних із здійсненням ТОВ «Зерне» реалізації належних йому речових прав на спірну земельну ділянку, а тому їх дії не можна визнати добросовісними, з огляду на їх суперечність. 
З огляду на викладене, колегія суддів визнає  помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наявність порушення прав позивача щодо користування спірною земельною ділянкою у зв`язку із укладенням  19.11.2018р.  іншого договору оренди  земельної ділянки з кадастровим номером 5922385400:08:003:0191 площею 3,9349 га (рілля) і які підлягають  захисту у обраний позивачем спосіб - визнання договору оренди землі ( договору емфітевзису)  за № 85 від 19.11.2018р. недійсним.  
З огляду на вказане вище в сукупності та враховуючи, що одна й та сама ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди та емфітевзису за двома різними договорами, укладеними з різними особами, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та захист прав позивача в обраний ним спосіб, зважаючи, що відповідачі допустили недобросовісну поведінку стосовно позивача - попереднього орендаря, порушивши його переважне право користування земельною ділянкою.
Враховуючи вищевикладене, через неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та застосування норм матеріального права, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерне» понесені ним витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційний перегляд справи в сумі по 1200 грн 63 коп. з кожного.
Враховуючи зміст позовних вимог, колегія суддів зауважує, що фактично до відповідача в особі приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сокол Т.П. вимоги не заявлені. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд 

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерне» задовольнити. 

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 21 січня 2020 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерне» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сокол Тетяни Петрівни задовольнити.

Визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для ведення сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису) № 65 від 19.11.2018 року, кадастровий номер земельної ділянки 5922385400:08:003:0191, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що зареєстрований на підставі рішення про державну реєстрацію прав № 44241222 від 26.11.2018 року, номер запису про інше речове право № НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зерне» по 1200 грн 63 коп. з кожного, в рахунок відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року.

Головуючий -                                                                                             С.С. Ткачук

Судді:                                                                                                         В.І. Криворотенко

                                                                                                                    Т.А. Левченко