ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4891/19                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Леонтович А.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Коротких А.Ю., Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за ранг державного службовця;
- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 1332, 02 грн.
- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві виплатити ОСОБА_1 недооплаченої суми надбавки за вислугу років державного службовця за період роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016 у розмірі 199, 80 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення від 21 квітня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Позивачем до апеляційного суду надіслано відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 04.12.2014 по 27.01.2016 працював у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі - ДПІ).
Наказом ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 21.01.2015 р.№ 18-о «Про вжиття заходів за фактами заслуховування» встановлено порушення щодо стану відпрацювання податкових ризиків з податку на додану вартість, доведених в рамках наказу Державної фіскальної служби України від 05.09.2014 року № 110 «Про організацію комплексного відпрацювання податкових ризиків з ПДВ». Начальнику управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_1 за не відпрацювання підприємств, які формували «технічний» податковий кредит із врахуванням незначного терміну перебування на займаній посаді, попереджено, що у разі встановлення подібних порушень в подальшому, буде розглянуто питання притягнення його до дисциплінарної відповідальності (а.с.57-58).
Наказом ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 15.06.2015 р.№165-о «Про результати комплексної перевірки організації роботи ДГІІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві» на підставі ст.ст.147,148,149 Кодексу законів про працю України оголошено догану начальнику управління оподаткування юридичних осіб ОСОБА_1 за неналежну організацію роботи по відпрацюванню СГ, контрагенти яких не декларують податкові зобов`язання по взаємовідносинах, послаблений контроль за відпрацюванням розбіжностей, що обліковуються в Автономній системі співставлення, недостатній контроль за адмініструванням податків (зборів), які контролюються управлінням та незадовільний стан виконавської дисципліни в підпорядкованому управлінні за 5 місяців 2015 року (а.с.51-53).
Наказом ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві від 23.11.2015 р. № 361 «Про результати службової перевірки» на підставі ст.ст.147,148,149 Кодексу законів про працю України оголошено догану за відсутність контролю за діями підлеглих працівників заступнику начальника управління - начальника відділу аналізу та моніторингу забезпечення доходів і зборів ОСОБА_1 (а.с.48).
27.01.2016 позивача звільнено з посади головного державного інспектора відділу аналізу та моніторингу забезпечення надходжень координаційно-моніторингового управління ДПІ (а.с.46).
Згідно витягу з Наказу №123 о/с від 08.02.2016 ОСОБА_1 , державного службовця 7 рангу, призначено на посаду завідувача сектору моніторингу державних закупівель управління аудиту та контролю Департаменту внутрішнього аудиту з посадовим окладом 2619, 00 грн. (а.с.31).
03.06.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому виплати за ранг державного службовця за весь час роботи у ДПІ, а також здійснити перерахунок інших складових заробітної плати (а.с.8).
03.07.2019 ГУ ДФС у м. Києві листом №78379/К/26-15-02-18 повідомило позивача про відмову у задоволенні його заяви (а.с.9).
Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність не виплати позивачу доплати за ранг державного службовця, суми надбавки за вислугу років державного службовця за період роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, які були виплачені без урахування доплати за ранг.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до п.342.4 ст.342 Податкового кодексу України (далі також - ПК України) посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
З матеріалів справи вбачається, що наказом №145/к від 02.06.2014 Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України (далі - Держінвестпроект України) ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг державного службовця.
Наказом №706/к від 03.12.2014 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади в Держінвестпроекті України за переведенням до Державної податкової інспекції у Соломянського району ГУ ДФС у м. Києві (а.с.11).
Положеннями статті 343 ПК України встановлюється, що державному службовцю контролюючого органу при прийнятті на роботу присвоюється спеціальне звання. 
Відповідно до пункту 343.2 ст.343 ПК України положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України. У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Згідно із п. 9 Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що при призначенні позивача на посаду в органах доходів і зборів, йому не присвоєно спеціального звання з урахуванням встановленого йому раніше 7 рангу державного службовця.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи податкового органу щодо правомірності таких дій з огляду на те, що спеціальне звання позивачу при працевлаштуванні не встановлено із-за призупинення дії чинного на той час Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839. Вказані доводи є необґрунтованими та такими, що свідчать про допущення протиправної бездіяльності з боку Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за ранг державного службовця.
Отже, за державним службовцем, якому раніше присвоєно ранг державного службовця, якого він не позбавлений за рішенням суду, не присвоєно під час переведення в іншу посаду державної служби спеціальне звання, та відповідно який продовжує займати посаду державної служби, визначену відповідно до Закону України №3723-XII, зберігається попередньо встановлений ранг державного службовця.
Відповідно до ст.14 Закону України №3723-XII черговий ранг не присвоюється державному службовцю, якщо до нього застосовано дисциплінарне стягнення невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов`язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачу податковим органом не присвоєно спеціальне звання (черговий ранг), оскільки до нього було застосовано дисциплінарні стягнення, а саме наказом №165-о від 15.06.2015 оголошено догану за неналежну організацію роботи, послаблений контроль та незадовільний стан виконавської дисципліни і підпорядкованому управлінні та наказом №361 від 23.11.2016 оголошено догану за відсутній контроль за діями підлеглих працівників. 
Матеріали справи не містять доказів, які свідчать про позбавлення позивача присвоєних йому персональних звань в установленому законом порядку 7 рангу державного службовця, а отже враховуючи те, що фіскальним органом не присвоєно спеціального звання позивачу за останнім при переведенні в ДПІ зберігся 7 ранг державного службовця.
Згідно зі статтею 33 Закону України №3723-XII, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов`язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.
Зі змісту довідки №399/К/26-58-05-12 від 20.01.2017, виданої ГУ ДФС у м. Києві, судом встановлено, що податковим органом за період з 04.12.2014 по 27.01.2016 під час нарахування заробітної плати позивачу надбавка за ранг державного службовця не нараховувалася та не виплачувалася.
Судом першої інстанції проаналізовано положення Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та зроблено правильний висновок, що суми надбавки за вислугу років державним службовцям розраховується та виплачується з урахуванням надбавки за ранг.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що  вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві, а також здійснити перерахунок інших складових заробітної, які повинні були бути розраховані з урахуванням доплати за ранг, зокрема, надбавки за вислугу років державним службовцям, є обґрунтованими.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованою вимогу позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг у розмірі 1332, 02 грн. та суму надбавки за вислугу років у розмірі 199, 80 грн., оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення розрахунку та нарахування коштів замість органу, на який покладено такі повноваження.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції шляхом виключення з абзацу третього резолютивної частини словосполучення «у розмірі 1332,02 грн.». В іншій частині рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та законним.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції, під час ухвалення оскаржуваного рішення, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині зазначення конкретної суми доплати за ранг, у зв`язку з цим рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року підлягає зміні в цій частині шляхом виключення такого словосполучення. В іншій частині оскаржуване судове рішення прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задовольнити частково. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за ранг державного службовця 7 рангу за весь час роботи у ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві з 04.12.2014 по 27.01.2016».
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:          

Судді: