КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року                                                                                                                        місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 757/4041/18-ц                                            
номер провадження: 22-ц/824/6755/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою                   представника ОСОБА_1 - адвоката Бондаря Ігоря Григоровича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року у складі судді Бортницької В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В С Т А Н О В И В :
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просив стягнути із ОСОБА_2 на свою користь борг за договором позики від 01 грудня 2014 року у розмірі 20 906,99 доларів США, з яких:                10 000 доларів США - сума основної частини боргу (позики); 9 390,55 доларів США -  проценти за користування позикою за період з 01 грудня 2014 року по 20 лютого 2020 року; 1 516,44 доларів США - відсотки за прострочення повернення позики за період з 02 лютого 2015 року по 20 лютого 2020 року. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою корить понесені ним судові витрати. 
Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2014 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 10 000 доларів США на строк до 01 лютого 2015 року, що підтверджується власноруч підписаною відповідачем розпискою. У встановлений договором строк відповідач позику не повернув та продовжує уникати від підписання додаткових договорів про реструктуризацію заборгованості, у зв`язку з чим створює для позивача загрозу неповернення позики.
10 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що у розписці від                       01 грудня 2014 року невірно вказано ідентифікуючі дані паспорту відповідача, не вказаний ідентифікаційний код платника податків та місце реєстрації відповідача, що не дає можливості достеменно ідентифікувати особу, вказану у розписці. Вказував, що він не пам`ятає чи дійсно текст та підпис у  борговій розписці належить йому та ним виконувалися, оскільки його дійсний підпис і підпис у розписці не є ідентичними у повній мірі. У зв`язку з цим у нього існують сумніви, що саме ним був написаний текст і виконаний підпис у розписці. З урахуванням наведеного, ОСОБА_2 просив призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, яку доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - КНДІСЕ), на вирішення яких поставити питання: Чи виконано рукописний текст та підпис у розписці від 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 чи іншою особою ? Чи відповідає виконаний підпис та текст розписки від 01 грудня 2014 року даті її виконання ? (а.с.38-41).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ.
На вирішення експертів поставлені наступні питання: Чи виконано рукописний текст та підпис у розписці від 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 чи іншою особою ? Чи відповідає виконаний підпис та текст розписки від 01 грудня 2014 року даті її виконання?
У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи. Зобов`язано                   ОСОБА_1 надати на адресу суду оригінал розписки від 01 грудня 2014 року. Провадження по справі зупинено до надходження висновків судової почеркознавчої експертизи(а.с.75).
17 травня 2019 року на адресу суду першої інстанції від експертів КНДІСЕ надійшло повідомлення від 07 травня 2019 року № 23494?23496/18-32 про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи з тих підстав, що станом на 07 травня 2019 року не виконано клопотання експертів від 22 листопада 2018 року про необхідність надати для проведення експертизи оригінали документів, які містять: вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , виконані ним протягом 2008-2016 років; умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 ; експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , що унеможливлює проведення експертизи (а.с.112-113). 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі (а.с.123).
10 березня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Доброчинська А.С. подала до суду першої інстанції клопотання про призначення по справі повторної судової почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що призначена ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року судова почеркознавча експертиза не була проведена, оскільки  суд першої інстанції запит експертів КНДІСЕ про надання експериментальних зразків почерку відповідача двічі направляв на невірні адреси ОСОБА_2 , а тому експертиза не була виконана не з вини відповідача. Враховуючи предмет доказування у справі про стягнення боргу за розпискою, при наявності заперечення відповідача про особисте надання такої розписки шляхом написання власноруч та підписання, для підтвердження або спростування доводів відповідача, просила призначити у справі повторну судову почеркознавчу експертизи, проведення якої доручити експертам КНДІСЕ. На вирішення експертів поставити питання: Чи виконано рукописний текст та підпис у розписці від 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 чи іншою              особою ? Чи відповідає виконаний підпис та текст розписки від 01 грудня 2014 року даті її виконання ? (а.с.174-183).
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ.
На вирішення експертів поставлено наступні питання: Чи виконано рукописний текст та підпис у розписці від 01 грудня 2014 року  ОСОБА_2 чи іншою особою ? Чи відповідає виконаний підпис та текст розписки від 01 грудня 2014 року даті її виконання ?
У розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи. Зобов`язано                   ОСОБА_1 надати на адресу суду оригінал розписки від 01 грудня 2014 року. Провадження по справі зупинено до надходження висновків судової почеркознавчої експертизи(а.с.191).
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 11 березня 2020 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Бондар І.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що у суду першої інстанції не було підстав, передбачених ч.2 ст.113 ЦПК України для призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач з метою ухилення від проведення експертизи навмисно не отримує від суду першої інстанції клопотання експертів про необхідність оплати вартості проведення експертизи та надати зразки його підпису і почерку, умовно-вільні зразки підпису та почерку відповідача. Вказує, що дана справа знаходиться в суді вже 758 днів і перебуває тільки на стадії підготовчого засідання, що є порушенням розумних строків розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги скарги не відповідають чинному законодавству, а наведені в ній підстави  не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що призначена судом першої інстанції 14 вересня 2018 року судова почеркознавча експертиза не була виконана не з його вини, оскільки судом першої інстанції двічі надсилались листи про надання експериментальних зразків почерку на невірну адресу відповідача, а тому він їх не отримував. Крім того вказує, що повернення на адресу суду повістки про виклик до суду учасника справи  з відмітками відділу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням. Тому вважає, що твердження представника позивача про те, що відповідач ухилявся від участі в експертизі та затягує розгляд справи, є необґрунтованими. Також зазначає, що дії позивача вказують на небажання проведення експертизи, яка могла б стати беззаперечним доказом для підтвердження необґрунтованості позовних вимог, що свідчить про його  невпевненість у тому, що розписка виконана дійсно відповідачем. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. 
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. 
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає. 
Відповідно до ч.1 ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази (ч.1 ст.258 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із тих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно з ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам) (ст.113 ЦПК України)
Правовий аналіз вказаних норм процесуального закону вказує на те, що чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено постановлення повторної ухвали про призначення судової експертизи у справі при наявності аналогічної ухвали суду про призначення судової експертизи у цій же справі, яка не виконана та є чинною. 
Постановляючи ухвалу від 11 березня 2020 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції наведених вище вимог закону належним чином не врахував,  не звернув уваги на те, що у справі є аналогічна ухвала суду  від 14 вересня 2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи, яка не виконана. Вказана ухвала суду є чинною, учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржена та не скасована, а відтак є правовою підставою для проведення судової почеркознавчої експертизи відповідно до ч.1 ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу».
Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що задоволення клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Доброчинської А.С. від 10 березня 2018 року про призначення по справі повторної почеркознавчої експертизи у даному випадку суперечить                   ч.2 ст.113 ЦПК України, якою передбачено, що судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам), якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував підстави, з яких експерти КНДІСЕ повернули справу та надали повідомлення від 07 травня 2019 року                       № 23494?23496/18-32 про неможливість надання висновку судово-технічної експертизи на підставі ухвали суду першої інстанції від 14 вересня 2018 року про призначення судової почеркознавчої експертизи. А саме, не виконано клопотання експертів від 22 листопада 2018 року про необхідність надати для проведення експертизи оригінали документів, які містять: вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , виконані ним протягом 2008-2016 років; умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 ; експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 . Проте суд першої інстанції наведених вище документів у відповідача ОСОБА_2 не відібрав і не виконав, що призведе до повернення матеріалів справи до суду. 
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи;  порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про призначення у справі судової почеркознавчої експертизине відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення питання,  що в силу ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції  з наведених вище підстав.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Бондаря Ігоря Григоровичазадовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді :