Постанова  
Іменем України
 
01 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 606/736/15-ц
провадження № 61-48673св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), Яремка В. В., 
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», 
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського апеляційного суду 
від 14 листопада 2018 року у складі судді Ткача З. Є., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заявлених вимог та ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій 

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
 
Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з 
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 661,31 доларів США, що еквівалентно 592 947,53 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року, з урахуванням ухвали цього суду від 08 листопада 2016 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення пені скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 
126 753,77 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області 
від 05 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області 
від 25 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. Заява мотивована тим, що у 2012 році ПАТ КБ «ПриватБанк» вже зверталося до суду з аналогічним позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, який рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2012 року у справі № 2-353/12 задоволено, однак при розгляді зазначеної справи, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначене судове рішення, та не з`ясував чи було воно виконано. У серпні 2016 року він дізнався, що рішення суду від 03 липня 2012 року у справі № 2-353/12 виконано у повному обсязі, що є істотною обставиною у справі, яка не була і не могла бути відома йому на час розгляду справи. Поважність причин пропуску строку для подачі заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами обумовлював зверненням до судів апеляційної та касаційної інстанцій з відповідними скаргами.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку для подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Постановою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області 
від 10 липня 2017 року скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановив початок перебігу строку подання ОСОБА_1 заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та не з`ясував, якими доказами заявник підтверджує поважність причин пропуску строку звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами. Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для подання заяви про перегляд рішення апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року є передчасним, суперечить змісту статті 362 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час розгляду заяви) та перешкоджає подальшому провадженню у справі.
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду 
 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року повернуто заявнику. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подачі заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без розгляду. 
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду першої інстанції у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягає поверненню, оскільки відповідно до частини першої статті 363 ЦПК України 
2004 року ухвалене судове рішення може бути переглянуте у зв`язку з нововиявленими обставинами лише тим судом, який його ухвалив. 
 
Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, та, повертаючи подану заяву без розгляду, суд виходив із того, що  ОСОБА_1 пропустив строк, встановлений статтею 362 ЦПК України 2004 року, оскільки про обставину, яку він вважає нововиявленою, він дізнався у серпні 2016 року (тобто до ухвалення апеляційним судом рішення від 25 жовтня 2016 року), а із заявою про перегляд зазначеного рішення суду звернувся у червні 2017 року. Доказів на підтвердження поважності причин пропуску встановленого законом місячного строку для подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами не надав, при цьому викладені у заяві причини пропуску зазначеного строку не перешкоджали йому звернутися з відповідною заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи 
 
У грудні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій заявник просив скасувати ухвалу Тернопільського апеляційного суду 
від 14 листопада 2018 року та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд необгрунтовано повернув його заяву про перегляд рішення місцевого суду у зв`язку з нововиявленими обставинами, та не навів норми права, які б передбачали перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами одночасно в судах обох інстанцій. Суд не надав належної оцінки доказам на підтвердження факту, коли йому стало відомо про нововиявлені обставини, а також обставинам, які об`єктивно перешкоджали протягом установленого законом строку подати заяву про перегляд рішення апеляційного суду у зв`язку з нововиявленими обставинами. У порушення вимог статті 73 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не повідомив його про дату, час та місце розгляду питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Висновок апеляційного суду про те, що викладені у заяві про перегляд рішення суду обставини не перешкоджали йому після набрання рішенням апеляційного суду від 25 жовтня 2016 року законної сили звернутися до суду з відповідною заявою протягом установленого законом строку є помилковим, оскільки оскарження рішення апеляційного суду в касаційному порядку унеможливлює одночасне подання заяви про його перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами.
 
У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» на касаційну скаргу мотивований тим, що оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. 
 
Рух касаційного провадження у суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду. 
 
24 липня 2019 року справа надійшла на адресу суду касаційної інстанції. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги та відзиву на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
 
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року
 
Відповідно до положень частини першої та пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
 
За змістом статті 362 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами) заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. 
 
Початком перебігу даного строку визначається день встановлення обставин, що є підставою для перегляду. Початок перебігу строку залежить від підстав перегляду справи у зв`язку з нововиявленими обставинами, зокрема у випадку наявності істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи - з дня встановлення таких обставин. Днем встановлення цих обставин є день, коли ці обставини стали відомі заявникові. Ця обставина підлягає доказуванню.

 
Визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК України 2004 року.
 
При цьому строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Відповідно до частини другої статті 362 ЦПК України 2004 року днем відкриття нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.
 
Якщо заяву подано після закінчення визначеного абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України 2004 року строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.
 
Встановлений абзацом 2 частини першої статті 362 ЦПК України трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Недодержання умови щодо цього строку є підставою для відмови у відкритті провадження у зв`язку з нововиявленими обставинами незалежно від поважності пропуску цього строку.
 
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року без розгляду, апеляційний суд правильно виходив із того, що про обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, йому було відомо у серпні 2016 року, проте із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 звернувся лише 26 червня 2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 362 ЦПК України 2004 року, належних та допустимих доказів на підтвердження підстав поновлення зазначеного процесуального строку не надав.
 
Щодо розгляду заяви ОСОБА_1  про перегляд рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року
 
Відповідно до частини першої статті 363 ЦПК України 2004 року рішення, ухвала суду чи судовий наказ переглядаються у зв`язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ. 
 
Перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення.
 
За правилами статті 363 ЦПК України 2004 року, з урахуванням вимог статті 11-1 та частини п`ятої статті 21 цього Кодексу судові рішення переглядаються у зв`язку з нововиявленими обставинами судом, який ухвалив рішення, в іншому складі суду. 
 
У випадку коли після перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку воно було залишено без змін, його перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами здійснюється судом першої інстанції, який ухвалив це рішення.
 
Доводи заявника про те, що апеляційний суд необгрунтовано повернув його заяву про перегляд рішення місцевого суду є обгрунтованими, з огляду на таке. 
 
Повертаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, апеляційний суд виходив із того, що він не має повноважень розглядати заяву про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, оскільки таке судове рішення може бути переглянуте у зв`язку з нововиявленими обставинами лише тим судом, який ухвалив рішення. 
 
З матеріалів справи убачається, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року, з урахуванням ухвали цього суду 
від 08 листопада 2016 року про виправлення описки, рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року в частині відмови у задоволенні вимог банку про стягнення пені скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 126 753,77 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

 
Тобто, судом апеляційної інстанції було ухвалено власне судове рішення, яким частково скасовано рішення місцевого суду. 
 
Таким чином, повертаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року, апеляційний суд не урахував зазначені вище норми процесуального закону та не звернув увагу, що судом, який ухвалив рішення по суті спору і до компетенції якого належить перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є суд апеляційної інстанції, який ухвалив власне рішення, а не суд першої інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Частиною четвертою статті 406 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі. 
 
Ураховуючи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, Верховний Суд дійшов до висновку, що ухвала Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
В іншій частині ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін. 
 
Керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05 липня 2016 року скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
 
В іншій частині ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 14 листопада 
2018 року залишити без змін. 
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                             О. В. Ступак 
Судді:                                                                                       І. Ю. Гулейков 
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
В. В. Яремко