УХВАЛА

26 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 200/969/20-а
адміністративне провадження № К/9901/20483/20
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Гончарової І.А.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Пасічник С.С., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №200/969/20-а за позовом позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги,
УСТАНОВИВ:
17.08.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020.
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області області про визнання протиправними та скасування:
- податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 № 0000821302 про визначення грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 52922,19 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням   42337,75 грн, за штрафними санкціями 10584,44грн.
- податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 № 0000811302 про збільшення сум грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальній сумі   4410,18 грн в тому числі за основним платежем 3528,14 грн, за штрафними санкціями   882, 04 грн.
- податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 № 0000831302 про збільшення сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 459851 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 367881 грн, за штрафними санкціями 91970грн.
- вимоги від 19.09.2019 № Ф-0000711302 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 53858 ,17 грн.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 січня 2020 року виділено у самостійне провадження позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вимоги від 19.09.2019 року № Ф-0000711302 про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму                      53858 ,17 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020, позов задоволено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено документальну планову невиїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 року по 31.12.2018, за результатами якої складений акт від 02.09.2019 № 6/05-99-13-02-17/ НОМЕР_1 та відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» винесена вимога від 19.09.2019 № Ф-0000711302 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 53858,17 грн.
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийняте Головним управлінням ДПС у Донецької області вимога від 19.09.2019 № Ф-0000711302 у розмірі 53 858,17 грн про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне є протиправною та підлягає скасуванню.
Головне управління ДПС у Донецької області, не погодившись з судовими рішеннями, звернулася до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №200/969/20-а скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 210200 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову у справі №200/969/20-а є визнання протиправною та скасування вимоги від 19.09.2019 № Ф-0000711302 на суму 53   858,17 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №200/969/20-а не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.02.2020 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2020 у справі №200/969/20-а відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді	І.А. Гончарова І.А. Васильєва   С.С. Пасічник