П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/3768/19-а 
                                                     Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Комар Павло Анатолійович  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
23 липня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. ,  

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року  (м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міськради в особі Управління соціального захисту населення (Правобережне) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку отримуваної позивачем соціальної допомоги та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок державної соціальної допомоги як особі з інвалідністю 2 групи з дитинства та члену сім`ї загиблого ветерана війни з урахуванням 25% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, починаючи з моменту отримання позивачем статусу член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни - 30.06.2011 року.
Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
На  обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що він є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства та водночас є членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни має право на ряд пільг. Водночас позивач вказує, що як член сім`ї загиблого ветерана війни має право на доплату до отримуваного від держави грошового забезпечення у розмірі 25% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. Однак, звернувшись до відповідача із заявою про здійснення перерахунку отримуваної соціальної допомоги з моменту надання статусу "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни", отримав відповідь в якій повідомлено, що права на доплату до соціальної допомоги у розмірі 25% від прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність позивач не має.
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу з 29.06.2011 - безстроково, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.06.2011.
Водночас, згідно дубліката посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.04.2016 позивач є членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
З листа від 15.11.2019 №08-00-008-58101 Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради вбачається, що позивачу встановлено статус "Члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" з 30.06.2011.
ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю".
Також, позивач перебуває на обліку в органах пенсійного фонду та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно да Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262 від 09.04.1992.
17.09.2019 позивач звернувся з заявою до Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок соціальної допомоги як особі з інвалідністю 2 групи з дитинства та члена сім`ї загиблого ветерана війни, оскільки згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на 25% надбавку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність до основної суми виплати соціальної допомоги яку отримує. Перерахунок просив здійснити з моменту отримання статусу «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни».
За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом від 25.09.2019 №13-08-82923 повідомив, що згідно ст. 15 пільги особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», членам сімей, зазначеним у пункті 1 ст. 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Оскільки, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю призначається згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», в якому передбачено статтею 3, що надбавку на догляд одиноким особам з інвалідністю з дитинства II і III груп, які за висновком лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу потребують постійного стороннього догляду, встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому права на доплату до соціальної допомоги у розмірі 25% від прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність позивач не має. Одночасно повідомлено, що до категорії одиноких осіб належать особи, які не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом їх утримувати.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю". При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.
Положеннями ст. 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" передбачено, що одиноким особам з інвалідністю з дитинства II і III груп, які за висновком лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу потребують постійного стороннього догляду, встановлюється надбавка на догляд за ними в розмірі 15 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначається Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (зі змінами).
В силу п. 1 ст. 10 чинність цього Закону поширюється на, зокрема:
сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.
Статтею 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено пільги особам, на яких поширюється чинність цього Закону.
Так, особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги, зокрема, членам сімей, зазначеним у п. 1 ст. 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Разом з тим, відповідно до п. 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" від 28.12.2011 №1381 установлено доплату до підвищення, яке встановлюється до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту": членам сімей осіб, зазначених у пункті 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також дружинам (чоловікам) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, які не одружилися вдруге, для того, щоб розмір зазначеного підвищення становив 398,58 гривні.
Пунктом 4 вказаної Постанови передбачено, що особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань" і "Про соціальний захист дітей війни", таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач є інвалідом 2 групи з дитинства, членом сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і має право на пільги, передбачені ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується відповідно дублікатом посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.04.2016 та посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.06.2011.
Згідно листа від 15.11.2019 №08-00-008-58101 Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради встановлено, що позивачу встановлено статус "Члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" з 30.06.2011.
В свою чергу, дослідивши матеріали пенсійної справи позивача встановлено, що останній перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно да Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262 від 09.04.1992.
Також з матеріалів пенсійної справи досліджено, що позивачу вже встановлено підвищення членам сімей загиблих/померлих військовослужбовців, інвалідів війни (25%) відповідно до Постанови 1381.
Відтак, позивач не має права на підвищення до державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, яка призначена відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Беручи до уваги викладене, відповідач діяв у спосіб та в межах, передбачених чинним законодавством України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.