ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
і м е н е м   У к р а ї н и

22 вересня 2020 року м. Херсон
справа № 665/748/18
провадження №22-ц/819/909/20
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В., 
суддів: Пузанової Л.В., 
Чорної Т.Г., 
секретар Павловська Ю.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області у складі судді Пилипенко І.О. від 04 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство Будвироби», ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, 

встановив:
        У  травні  2018 року ОСОБА_2   звернулася до суду з позовом до ТОВ «Підприємство Будвироби», третя особа - ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 залучено до участі у справі в якості співвідповідача /т.1 а.с.190/. 
Позов мотивовано тим, що 03 липня 2014 року, близько 04.30 годин на автодорозі «Нова Каховка - Армянськ» Чаплинського району Херсонської області за участю автомобіля DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої від отриманих тілесних ушкоджень померла дочка позивача – ОСОБА_3 .
Власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_4 . Цивільна відповідальність застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування».
26 січня 2015 року постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито з підстав відсутності в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року, яке частково змінено постановою Апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року, за наслідком розгляду її позову до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, стягнуто на користь позивача з ПАТ  «Страхова компанія «АХА Страхування» 46 297,20 грн, виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що розмір морального відшкодування у спірних правовідносинах підлягає зменшенню до встановленого Законом України  «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загального розміру страхового відшкодування. 
  Таким чином, враховуючи, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27.12.2017 року та постановою апеляційного суду Херсонської області від 17.04.2018 року з приватного  акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» на користь позивача стягнуто шкоду в межах страхового відшкодування, тоді як фактичний розмір шкоди є значно вищим, посилаючись на ст.ст. 1194, 1195 ЦК України, ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до ТОВ «Будвироби» (з яким водій транспортного засобу DAF XF  95.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах) та ОСОБА_1 , як особа яка заподіяла шкоду, у якому просила стягнути з відповідачів на свою користь різницю між фактичним розміром матеріальної та моральної шкоди та розміром, стягнутої суми за рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27.12.2017 року та постановою Апеляційного суду Херсонської області від 17.04.2018 року.
У зв`язку з наведеним, з урахуванням уточнень та збільшення позовних вимог позивач просила суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду за встановлення надгробного пам`ятника у розмірі 16480 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 тис. грн.
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року позов ОСОБА_2  задоволено частково.  Стягнуто з ОСОБА_1   на  користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12871,44 грн. Стягнуто з ОСОБА_1   на  користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 85384 грн. Вирішено питання судових витрат. В іншій частині в задоволенні позовних  вимог відмовлено.
  В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду у частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно застосував положення статті 1194 ЦК України, оскільки а ні він, ані ТОВ «Підприємство Будвироби» не відносяться до суб`єкта, встановленого ст.1194 ЦК України, не є особами які застрахували свою цивільну відповідальність. Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що збільшуючи розмір моральної шкоди, ОСОБА_2 не навела обґрунтування для її переоцінки. Стягуючи моральну шкоду у розмірі 85384 грн, суд першої інстанції не звернув увагу, що вона не є різницею між заявленою позивачкою до страхової компанії та їй відшкодованою. Також судом не враховано відсутність вини ОСОБА_1 в здійснені ДТП, в якій загинула донька позивачки, норми ст. 1193 ЦК України щодо зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції оцінюючи зібрані докази дійшов неправильних висновків про наявність прямого причинного зв`язку між діями ОСОБА_5 та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_3 ; за відсутності складу злочину у діях водія наявності підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.
ОСОБА_2 надала письмові пояснення в яких зазначила, що суд першої інстанції належним чином оцінив докази, подані сторонами, вірно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходячи з того, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи. Суд врахував всі обставини та прийняв рішення, що ОСОБА_1 , як володілець джерела підвищеної небезпеки (особа, що на відповідній правовій підставі керувала ним) повинен нести відповідальність за матеріальну і моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності вини ОСОБА_1 .
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 серед доводів, викладених у письмовому вигляді, щодо розміру моральної шкоди зазначила, що після загибелі єдиної дитини, доньки, протягом всього час здійснення усіх процесуальних дій, її чисельних звернень, скарг, листів, ОСОБА_1 навіть не приніс їй вибачення за ту трагедію, яка сталася, жодного разу не з`являвся в судові засідання.
Заслухавши доповідача, ОСОБА_1 адвоката товариства Нестовіт Г.В., Шубу Н.М. перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.07.2014 року близько 04.30 год., ОСОБА_1 керуючи автопоїздом у складі автомобіля «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в районі 31 км. автодороги «Нова Каховка - Армянськ» зі сторони смт. Чаплинка у напрямку м. Нова Каховка здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , 1986 року народження. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загнула на місці події. 
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2014 року близько 04.30 год., на автодорозі «Нова Каховка - Армянськ» Чаплинського району, Херсонської області, ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем   «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони смт. Чаплинка, у напрямку м. Нова Каховка в районі 31 км. вказаної автодороги, помітив пішохода, яка розташувалась на правому узбіччі та дивилась у його напрямку. Під час подальшого руху, пішохід ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, раптово почала рухатись у напрямку центру проїжджої частини справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля обличчям до автомобіля, в результаті чого ОСОБА_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
Постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області від 26 січня 2015 року кримінальне провадження за ознаками злочину ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_1 , внаслідок якої пішохід ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події, закрито за відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення.
Відповідно до копії полісу №АС/6471051 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник автомобіля «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди 13.07.2014 року, уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з АТ «СК АХА Страхування» від 11.11.2013 року, строк дії договору з 12.11.2013 року по 11.10.2014 року. Ліміт відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна життю та здоров`ю (на одного потерпілого) становить 100 000 грн.
Відповідно до копії полісу №АС/6471052 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2013 року ОСОБА_4 , власник напівпричепу «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з АТ «СК АХА Страхування».
Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27 грудня 2017 року з урахуванням постанови апеляційного суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа – ОСОБА_1    про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Судом першої інстанції постановлено: стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 страхову виплату в сумі 29232 грн., 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання в сумі 1965 грн. та індекс інфляції у розмірі 9104,99 грн., а всього 40301,99 грн. В іншій частині позову відмовлено. Постановою суду апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції змінено в частині визначеної судом до стягнення із Приватного акціонерного товариства  «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 розміру 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання із 1965,35 грн. до 1967 гривень 75 коп., індексу інфляції - із 9 104,99 грн. до 15 097 гривень 45 коп., загальної суми відшкодування - із 40 302,34 грн. до 46 297 гривень 20 коп. Виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що розмір морального відшкодування у спірних правовідносинах підлягає зменшенню до встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загального розміру страхового відшкодування. В решті рішення залишено без змін.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
У випадку коли страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Суд першої інстанції достатньо обґрунтував підстави для застосування у спірних правовідносинах положень ст. 1194 ЦК України, доводи апеляційної скарги, висновків суду щодо застосування зазначеної норми права не спростовують, а лише зводяться до не згоди з ними. Разом з тим, висновки суду в цій частині судового рішення ґрунтуються на належно досліджених доказах і підстав для їх переоцінки суд не вбачає.
Суд першої інстанції обґрунтовуючи розмір для відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12871 грн. навів доводи та докази щодо цього розміру з урахуванням суми витрат не покритих страховою компанією право на відшкодування якої ґрунтується на нормі ст. 1194 ЦК України.
За процесуальним законом позивачеві належить право збільшення позовних вимог, яким скористалася ОСОБА_2 щодо вимог про стягнення моральної шкоди. 
Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За роз`ясненнями викладеними у п. п. 4, 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р., обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
З постанови про закриття кримінального провадження від 26.01.2015 року вбачається, що органами досудового розслідування встановлено, що 13.07.2014 року близько 04.30 год., на автодорозі «Нова Каховка - Армянськ» Чаплинського району, Херсонської області, ОСОБА_1 керуючи технічно справним автомобілем   «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони смт. Чаплинка, у напрямку м. Нова Каховка в районі 31 км. вказаної автодороги, помітив пішохода, яка розташувалась на правому узбіччі та дивилась у його напрямку. Під час подальшого руху, пішохід ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, раптово почала рухатись у напрямку центру проїжджої частини справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля обличчям до автомобіля, в результаті чого ОСОБА_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.
Постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області від 26.01.2015 року було закрито кримінальне провадження за даним фактом ДТП у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Разом з цим в постанові зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, а саме порушення Правил дорожнього руху України: п.2.10 а), б), в) відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки, відповідно до вимог п.9.10 Правил, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.
Суд першої інстанції дійшов висновку що між діями ОСОБА_5 та наслідками в результаті дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті ОСОБА_3 є прямий причинний зв`язок, однак відсутність у діях водія складу злочину не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду на підставі наданих та належним чином досліджених доказах і підстав для переоцінки цих доказів і спростування висновку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції зазначив, що органами досудового розслідування не встановлено наявність в діях пішохода ( ОСОБА_3 ) ознак порушення ПДР, що встановлювали б її поведінку на дорозі для автомобілів.
Положення ч. 5 ст. 1187 ЦК України, як і роз`яснення викладені у п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р, вказують на два моменти, що можуть виключити відповідальність: непереборну силу або умисел потерпілого.
Проте, суду першої інстанції як і суду апеляційної інстанції не надано доказів існування під час ДТП непереборної сили для водія, або наявності умислу потерпілого, а самі по собі обставини вчинення наїзду на пішохода в темний час доби, перебування потерпілого у стані сп`яніння, хоча і містять ознаки грубої необережності, але не доводять умислу потерпілого або надзвичайних або невідворотних за даних умов для водія подій, що виключало б цивільно-правову відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано врахував норми матеріального права та обставини справи щодо відсутності підстав для зменшення моральної шкоди внаслідок не доведення вини, умислу потерпілої.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував ту обставину, що від смерті єдиної дочки, самої найріднішої людини, ОСОБА_2 перенесла шок, глибоке потрясіння і досі відчуває сильний душевний біль, спустошення. Внаслідок загибелі дочки, позивачка, як людина похилого віку, позбавлена щоденної допомоги з її боку. Душевного болю додають подальша бездіяльність відповідача, що не вибачився та не приніс свого співчуття, не відшкодував в будь-який спосіб нанесену шкоду. Суд першої інстанції виходив з принципів розумності, виваженості і справедливості, та обґрунтовано вважав, що заявлений розмір немайнового відшкодування 100 тис. грн. таким, що відповідатиме пережитим стражданням позивача та завданій їй моральній шкоді. При цьому врахував, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 27.12.2017 року стягнуто з АТ «СК АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 14616 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із загибеллю її дочки ОСОБА_3 , та відшкодована АТ «СК АХА Страхування» моральна шкода в межах страхової суми є недостатньою для повного відшкодування завданої шкоди, тому обов`язок відшкодування ОСОБА_2 різниці між фактично заподіяною моральною шкодою і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка нею одержана від страховика, покладено на ОСОБА_1 внаслідок чого дійшов до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 85384 грн. (100000 грн. – 14616 грн.) і підстав для переоцінки наведених доводів та доказів колегія суддів не вбачає.
Оскільки рішення суду в іншій частині не оскаржується і апеляційна скарга не містить інших доводів, колегія суддів в силу принципу диспозитивності та вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України йому правової оцінки не надає.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, 382 ЦПК України,  суд,
                       постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 04 лютого 2020 року в оскарженій частині залишити без змін   
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий  І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна 

Повний текст постанови складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя І.В. Склярська