Ухвала
Іменем України
 
07 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 200/16684/17
провадження № 61-11197ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                 Зайцева А. Ю.,                
 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Соботника Ростислава Володимировича,                              на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська                                                  від 23 вересня 2019 року, постанову Дніпровського апеляційного суду                             від 24 червня 2020 року у справі за скаргою   ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанов приватного виконавця, 
 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І. В.
В обґрунтування скарги посилався на те, що 14 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І. В. відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Леверідж» заборгованості у розмірі 5 952 167,84 грн. В межах цього виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт частки боржника в статутному капіталі господарського товариства. 
Вважає, що приватним виконавцем виконавче провадження було відкрито з порушенням правил територіальності, оскільки виконавче провадження відкрито за місцем знаходження банківського рахунку в АТ «УкрСиббанк», який ще 13 березня 2017 року було закрито. Зазначав, що іншого майна у                 м. Києві у нього немає, внаслідок чого виконавче провадження відкрито незаконно.
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження; скасувати постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника; скасувати постанову приватного виконавця про арешт частки боржника в статутному капіталі господарського товариства.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року скаргу залишено без задоволення.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем  відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа правомірно, на підставі вимог частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» за місцезнаходженням майна боржника, оскільки в межах виконавчого округу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Жаботинського І. В. у боржника є майно, на яке може бути звернуто стягнення.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня             2019 року залишено без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність порушення правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника в іншому виконавчому окрузі є правильними.
У липні 2020 року  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката                       Соботника Р. В.,  подав через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бабушкінського районного суду                                                         м. Дніпропетровська від 23 вересня 2019 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2020 року.
В касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати та постановити нове  рішення, яким задовольнити скаргу.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що при розгляді скарги судами  попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми права.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
Суди установили, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 200/16684/17, який видано Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Леверідж» грошових коштів у сумі 5 952 167,84 грн відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Жаботинським І. В
Згідно з постановою місце проживання (реєстрації) ОСОБА_1 зазначено: 
АДРЕСА_1 , що ОСОБА_1   має відкриті банківські рахунки у банківських установах в межах виконавчого округу м. Києва.
Приватний виконавець Жаботинський І. В. здійснює примусове виконання рішень у виконавчому окрузі міста Києва.
Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній станом на дату винесення оскаржуваної постанови) приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження»).
Зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Судами попередніх інстанцій установлено, що у ОСОБА_1 згідно                                  з інформацією з Договору поруки №1113137800/1-П від 23 березня 2007 року був відкритий рахунок у АТ «УкрСиббанк» з місцем реєстрації у місті Києві,                     отже, подальші дії приватного виконавця у межах вже відкритого виконавчого провадження не обмежуються виконавчим округом цього виконавця.
Отже, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги, оскільки висновки суду першої інстанції про відсутність порушення правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місце проживання та перебування боржника в іншому виконавчому окрузі є правильними.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваних рішень не впливають, направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
                                                          
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Соботника Ростислава Володимировича,  на ухвалу Бабушкінського районного суду                      м. Дніпропетровська  від 23 вересня 2019 року, постанову Дніпровського апеляційного суду  від 24 червня 2020 року у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу                      м. Києва - Жаботинського Івана Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанов приватного виконавця.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                         Є. В. Коротенко
 
                                                                                                                      С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                                     А. Ю. Зайцев