ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1305/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 19.05.2020) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить: 
-          визнати протиправною бездіяльності щодо ненадання публічної інформації за запитом від 21.03.2020;
-          визнати протиправною бездіяльності щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію; 
-          зобов`язати розглянути запит від 21.03.2020 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Чернігів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель, споруд.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 21.03.2020 звернувся до відповідача із відповідним запитом про надання інформації, який Виконавчий комітет Чернігівської міської ради отримав 24.03.2020, однак станом на 13.04.2020 не надав відповідь на запит, що суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» та порушує право позивача на отримання запитуваної інформації.
Відповідач у відзиві на позовну заяви заперечував проти задоволення позову, зазначив, що 27.03.2020 відповідь позивачу була надана листом №122/2-08/2020/вих/110/2020/ПІ, що направлено простим відправленням. Враховуючи вказане відповідач не вчиняв протиправної бездіяльності, а діяв в межах повноважень та у строки, встановлені чинним законодавством.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Чернігівської міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом позивача від 21.03.2020. Зобов`язано Виконавчий комітет Чернігівської міської ради повторно розглянути запит позивача від 21.03.2020 та надати відповідь у порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Наголошує, що право особи на доступ до публічної інформації включає в себе не тільки право на отримання відповідної інформації, а й право на своєчасність її отримання.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 21.03.2020 звернувся до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради із запитом на отримання публічної інформації (а.с. 4).
Зазначений запит Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради отриманий 24.03.2020, що підтверджується копією роздруківки з офіційного сайту ДП «Укрпошта» (а.с.5) та не заперечується відповідачем.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання публічної інформації за запитом, враховуючи, що станом на 13.04.2020 позивач відповіді на запит не отримав, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що відповідачем не було надано відповідь на запит позивача, чим порушено положення Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 зазначеного Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Пункт 6 частини 1 статті 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлює, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.          
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною першою статті 22 Закону визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації. 
З огляду на що, відповідач, в межах своїх повноважень, повинен розглянути запит та надати обґрунтовану відповідь. 
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Водночас  якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Згідно тверджень відповідача, відповідь на запит позивача направлена Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради листом від 27.03.2020 №122/2-08/2020/вих/110/2020/ПІ. На підтвердження факту направлення відповіді на запит відповідачем надано копію реєстру на відправлену кореспонденцію, де зазначено прізвище та номер відправлення (а.с. 27).
При цьому, відповідно до частини 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 зазначено, зокрема, що розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
З вищевикладеного вбачається, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень відповіді на запит позивача є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.
Надані відповідачем докази надіслання відповіді на запит позивачу колегією суддів не приймаються, оскільки вони не підтверджують факт направлення вказаної відповіді, а є лише фактом формування реєстру на відправлення кореспонденції. Доданий відповідачем реєстр не містить жодної відмітки об`єкту поштового зв`язку та до нього не додано інших підтверджуючих доказів направлення, як то квитанції або чеку.  
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 21.03.2020, враховуючи ненадання належних доказів направлення відповіді позивачу під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Разом із тим, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо недотримання відповідачем встановленого п`ятиденного строку на надання інформації за запит, задоволенню не підлягає, оскільки відповідь позивачу надана взагалі не була, оскільки належного підтвердження надання останньої не надано, у той же час окремих аргументів/доказів отримання відповіді проте з порушенням строку позивачем теж не надано.
В свою чергу, колегія суддів зауважує, що визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 слід також розуміти, що суб`єктом владних повноважень не було дотримано приписів Закону України «Про доступ до публічної інформації», зокрема і в частині строку надання відповіді, оскільки не надання останньої автоматично свідчить про порушення такого строку. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача про надання інформації від 21.03.2020 та надати відповідь у порядку та строки, встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації», що буде належним та достатнім відновленням порушених прав позивача.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.   328,   329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 30.07.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                               Н.В. Безименна