Ухвала       
 
27 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 646/757/17
провадження № 61-11640ск20 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», про виселення з самоправно зайнятого житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права користування житлом та зобов`язання укласти договір найму квартири,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2017 року Харківська міська рада звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила виселити ОСОБА_1 із самоправно зайнятої квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Харківської міської ради, в якому просила визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати Харківську міську раду укласти з нею індивідуальний договір найму зазначеної квартири.
 
Червонозаводський районний суд м. Харкова рішенням від 21 лютого 2020 року в задоволенні позову Харківської міської ради відмовив. Зустрічний позов              ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 . В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат. 
 
Харківський апеляційний суд постановою від 30 червня 2020 року рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2020 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов Харківської міської ради задовольнив. Виселив ОСОБА_1 із самоправно зайнятої квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
04 серпня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року (повний текст якої складено 06 липня 2020 року) у вищевказаній справі. 
 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
 
ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яка обґрунтована тим, що її середній місячний дохід протягом І півріччя 2020 року становить 1 123,67 грн, що є нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом на 2020 рік.На підтвердження наведеного заявником надано довідку Приватного підприємства «ВІКТОР І Я-2020» від 03 липня 2020 року № 3, з якої вбачається, що дохід ОСОБА_1 за період з 01 січня       2020 року по 30 червня 2020 року склав 10 000,20 грн.
 
У задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.
 
Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
 
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. 
 
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
 
Виходячи з вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, та враховуючи те, що з наданої довідки про доходи не вбачається, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік, як і наявність інших умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», заявлене клопотання задоволенню не підлягає.
 
Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
Позовну заяву подано у лютому 2017 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви немайнового характеру фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 600 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позовної заяви у даній справі).
 
ОСОБА_1 оскаржує постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року в повному обсязі, отже, судовий збір за подання касаційної скарги за первісними позовними вимогами за вимогу немайнового характеру становить             3 200 грн (1 600 грн х 200 %).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги за зустрічним позовом за вимогу немайнового характеру становить 1 280 грн (640 грн х 200 %).
 
Враховуючи наведене, судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку становить 4 480 грн (3 200 грн + 1 280 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 4 480 грн має бути перераховано або внесено за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.
 
У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;__________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний цивільний суд).
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення) або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Крім цього, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження
 
Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено конкретну обов`язкову підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.
 
Також, в порушення вимог пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено третю особу в справі, а саме - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» з його місцезнаходженням.
 
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 червня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               А. Ю. Зайцев