ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 вересня 2020 року           справа №200/1342/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П, за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року (повний текст складено в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/1342/20-а (суддя в 1 інстанції – Дмитрієв В.С.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОАЛ ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги зі сплати єдиного внеску,-

                                             В С Т А Н О В И В: 

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОАЛ ЕНЕРДЖИ УКРАЇНА» (далі – позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС в Донецькій області (далі – відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу № Ю-160446-46 від 6 грудня 2019 року зі сплати єдиного внеску станом на 30 листопада 2019 року на загальну суму 139537,76 грн. у повному обсязі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що винесення вимоги щодо про сплату боргу  (недоїмки) з єдиного внеску здійснено відповідачем без передбачених чинним законодавством підстав, оскільки позивач перебуває на обліку в органі доходів і зборів розташованого на території де проводилася антитерористична операція, та його звільнено від обов`язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок на період з 14 квітня  2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. (арк.справи 1-6)
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/1342/20-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-160446-46 від 6 грудня 2019 року на суму 139537,76 грн. (арк.справи 128-130)
Не погодившись з таким рішенням, Головним управлінням ДПС у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просили скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що платник повинен сплачувати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З огляду на зазначене, ГУ ДПС в Донецькій області вважає, що у позивача наявна заборгованість по єдиному внеску. У зв`язку з наведеним відповідач вважає, що оскаржувана вимога повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
Представник відповідача в судовому засіданні просив  задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення, прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “КОАЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА” зареєстроване в якості юридичної особи за кодом ЄДРПОУ 37967376, за адресою: 87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вулиця Троїцька, будинок 43, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькій області, Маріупольське управління як платник єдиного внеску, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань.
З метою звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску, що визначені частиною 2 статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, Товариство з обмеженою відповідальністю “КОАЛ ЕНЕРДЖІ УКРАЇНА” 7 листопада 2019 року подало до податкового органу за основним місцем обліку заяву про звільнення від виконання таких обов`язків (арк.справи 23).
6 грудня 2019 року податковим органом було сформовано вимогу про сплату боргу  (недоїмки) № Ю-160446-46 станом на 30 листопада 2019 року  на загальну суму 139537,76 грн., у т.ч. недоїмка – 139537,76грн.
Згідно розрахунку до спірної вимоги,  нарахування здійснено за період з 20 жовтня 2014 року  по 20 листопада 2019 року  на загальну суму 139537,76грн., що також підтверджується даними ІКП позивача (код класифікації доходів бюджету 71010000).
За результатами адміністративного оскарження, Державною податковою службою України прийнято рішення від 15 січня 2020 року №1777/6/99-00-08-06-01-06, яким спірну вимогу залишено без змін, а скаргу від 10 грудня 2019 року №1012/1 - без задоволення. Зазначене рішення отримано позивачем 21 січня 2020 року, що підтверджується інформацією з сайту Укрпошти за трек- номером 0405344676844.
Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються  Законом України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 року № 2464-VI  (далі - Закон № 2464) із змінами і доповненнями.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Отже, у розумінні Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” позивач є платником єдиного внеску.
Згідно пункту 1 та пункту 12 частини 2     статті 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.
Відповідно до частини 10, пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”    на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Суд зазначає, що при формуванні вимоги контролюючий орган не визначає платнику суму єдиного внеску до сплати, оскільки такі суми попередньо визначаються на підставі відповідної звітності або рішень. Фактично, вимога формується внаслідок наявності в картці платника відомостей про нараховані суми єдиного внеску, у тому числі нараховані самим платником, але не сплачені у встановлений частиною 8 статті 9 Закону № 2464 строк.
На виконання вказаних вище норм закону відповідачем сформовано спірну вимогу, в якій ГУ ДПС у Донецькій області вимагає від позивача сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску, штраф та пеню.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Закон України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” № 1669-VII від 02 вересня 2014 року  (далі - Закон № 1669-VII), який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає, серед іншого, тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.    
Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 1669-VII внесено зміни до  Закону № 2464-VІ, а саме підпункт “б”    розділу VIII “Прикінцеві та перехідні положення” доповнено пунктом 9-3 (пункт 9-4 в редакції  Закону  з 13 березня 2015 року) такого змісту (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин):“ 9-4. Платники єдиного внеску, визначені  статтею 4 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим  Законом  за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у  статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу”.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від обов`язків та відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо сплати єдиного внеску, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилася антитерористична операція.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2017 року у справі № К/9901/2959/18    805/2492/15-а. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки абзац перший   статті 1 Закону України   “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”   № 1669   (далі -   Закон № 1669)   змістує: “Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України”. Умовою   завершення   антитерористичної операції є видання Президентом України Указу саме з таким змістом. До теперішнього часу такий указ не виданий.   Закон № 1669   в цій частині не змінений і не скасований.
Місто Маріуполь на території якого розташоване ГУ ДПС у Донецькій області, орган на обліку в якому перебуває позивач відноситься до Переліків населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р (втратив чинність) і розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р.
Тобто, у період невиконання обов`язків платника єдиного внеску, позивач знаходився на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, де проводилася антитерористична операція.
Крім того слід зазначити, що спірна вимога сформована відповідно до    статті 25 Закону №2464, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу 2 частини 1 цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього    Закону    зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини 4 цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та        реалізує   державну  податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Таким чином, відсутність (відстрочення в силу закону) у позивача обов`язку сплати внесків, починаючи з 15 жовтня 2014 року, унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № К/9901/188/17  812/505/17. Висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо  посилання на завершення (закінчення) антитерористичної операції. 
Так,  указом Президента України від 30 квітня 2018 року № 116/2018 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" (додається, для службового користування). 
Відповідно до Наказу Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України “Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей” розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил.  Операцію Об`єднаних сил на даний час не припинено.
Як вже зазначалось вище, статтею 1 Закону № 1669 визначено, що датою закінчення антитерористичної операції є дата набрання чинності Указом Президента України “Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України”. Указ Президента України “Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України”, на даний час не приймався.
Доводи апеляційної скарги щодо посилання на розміщене на офіційному сайті Президента України повідомлення про завершення АТО, колегія суддів не приймає та вважає помилковим, оскільки, зазначене повідомлення не є рішенням про завершення АТО у розумінні вимог законодавства. Крім того, загальновідомими обставинами є те, що на теперішній час бойові дії на території Донецької та Луганської області тривають.
Колегія суддів вказує, що Законом України від 14 січня 2020 року  № 440-ІХ “Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи”, пункт 9-4 “Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464 виключено з 13 лютого 2020 року, проте спірні правовідносини мали місце до внесення відповідних змін.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/1342/20-а – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2020 року у справі № 200/1342/20-а – залишити без змін.   
Повне судове рішення складено 08 вересня 2020 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            А.В. Гайдар

Судді                                                                                 Е.Г. Казначеєв

                                                                                І.Д. Компанієць