ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Справа № 33/807/479/20 Головуючий в 1-й інстанції – Баруліна Т.Є.
Єдиний унікальний №334/1842/20 Доповідач в 2-й інстанції – Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП                 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
13 липня 2020 року                                                         м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Басова Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2020 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 28.03.2020 року о 12:47 год. в м. Запоріжжі Дніпровського району, вул. Каховська, 26 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HONDA ACCORD ЕНО 021 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагували на світло; тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідала обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а лише висловив незгоду з підозрою поліцейського.
Протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки обвинувачення є незрозумілим, а тому його не можна вважати належним доказом. В протоколі не зазначені ознаки сп`яніння. В матеріалах відсутній акт огляду, що є грубим порушенням інструкції. Працівниками поліції було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності. Йому інкримінувалось керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмова від проходження обстеження у встановленому порядку на стан сп`яніння у медичному закладі. Натомість з відеозапису випливає, що на місці зупинки він погодився на проходження огляду в медичному закладі, після того як зв`яжеться з адвокатом.
Також зазначає, що матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення його від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів.
Крім того, письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.
Звертає увагу суду, що протокол був складений 28.03.2020 року, а пояснення свідків складені 27.03.2020 року.
Перелічені обставини в сукупності вказують на наявність сумнівів щодо доведеності його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника-адвоката Басова Г.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №298096 від 28 березня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, від підпису та отримання копії відмовився (а.с.1); направленням на огляд водія до КУ «ЗОКНД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 березня 2020 року (а.с.5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с.6-7); відеозаписом, який міститься на доданому до матеріалів справи оптичному носії DVD-R, на якому зафіксовані обставини події від 28.03.2020 року.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину не визнавав та поясняв, що працівники поліції постійно зупиняють його автомобіль без пояснення причин, а оскільки у нього іноземні номери вимагають пройти перевірку на вживання наркотиків. Вважав такі дії поліції не правомірними, і тому відмовився їхати до медичного закладу. Отже з цих пояснень вбачається фактичне визнання своєї провини.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень, допущених при їх складанні, не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №298096 від 28 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, йому роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак від підпису та отримання копії протоколу останній відмовився.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в ньому незрозуміло викладена суть правопорушення, є непереконливими. В наявному в матеріалах справи протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, а саме: ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагували на світло; тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідала обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, також нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні. Зі змістом протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, в протоколі наявні підписи свідків, які були присутні на місці події.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 під час його складання не надходило. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час огляду, що підтверджується відеозаписом, з якого вбачається, що останній відмовився від про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків. Підстав сумніватися в достовірності вказаних пояснень у апеляційного суду немає. Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність протоколу вимогам Закону та порушення працівниками поліції вимог Інструкції при його складанні, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, з якого вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів відмовою у присутності двох свідків, поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лайкою. Більш того, у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що відмовився від огляду на стан сп`яніння, вважаючи дії поліцейських неправомірними.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи акту огляду не спростовують висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи захисника в судовому засіданні щодо порушення працівниками поліції права ОСОБА_1 на захист через те, що вони не надали йому можливість зателефонувати адвокату, спростовуються наданими матеріалами, а саме відеозаписом вказаних подій, відповідно до якого на пропозицію поліцейського пройти огляд у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відповів відмовою та вимагав надати час зателефонувати адвокату, який йому був наданий працівниками поліції, однак останній не скористався цим часом всіляко намагаючись сперечатись з поліцейськими. Через деякий час, який був наданий ОСОБА_1 для зв`язку з адвокатом, працівники поліції знов запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків, на що останній відповів відмовою.

Також безпідставними є посилання апелянта на відсутність доказів відсторонення його від керування, що викликає сумнів у законності дій працівників поліції, оскільки в протоколі зазначено про відсторонення ОСОБА_1 від керування та попередження його про повторність.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв`язку з тим, що судом не було допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків під час судового розгляду, натомість письмові пояснення свідків є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та для прийняття законного та обґрунтованого рішення достатньо було пояснень свідків.

Окремо слід зазначити, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 не були заявлені жодні клопотання про допит свідків, які були присутні на місці події під час його відмови від проходження огляду, з обґрунтуванням необхідності їх виклику, що, на переконання апеляційного суду, вказує на формальність вказаного доводу, як підставу для скасування рішення суду.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення, до того ж останній не заперечував факт керування транспортним засобом, тобто фактичні обставини справи не оскаржував взагалі.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду В.А. Фомін
Дата документу  Справа № 334/1842/20