ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4638/19                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 липня 2020 року                                                                                   м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Суркової Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Окремого контрольно-пропускного пункта «Київ» (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та стягнення коштів на відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі – позивач, апелянт, ОСОБА_1 ) звернулась у суд з позовом до Окремого контрольно-пропускного пункта «Київ» (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач, ОКПП «Київ») про визнання протиправними дії посадових осіб відповідача щодо навмисного затягування виконання доручення уповноважених державних органів, внаслідок яких позивач запізнилася на рейс та стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої такими протиправними діями.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом неповно досліджені докази, неповно з`ясовані обставини справи та порушено норми матеріального права.  Наголошує на тому, що судом не надано правової оцінки інформації, отриманій від Служби безпеки України про те, що стосовно позивача доручення служби на виконанні Державної прикордонної служби України відсутні. Отже, незважаючи на відсутність відносно позивача інформації з індексом «О» в оперативних базах даних системи «Гарт-1», посадові особи відповідача навмисно затягнути процес проходження паспортного контролю, що мало наслідком запізнення на рейс та скасування послідуючих перельотів. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що під час перевірки документів позивача відбулось спрацювання бази даних Державної прикордонної служби України «Доручення правоохоронних органів» з індексом «О» (картка постановки на контроль) – доручення щодо огляду вантажів, що переміщуються особою. Після спрацювання бази посадові особи відповідача виконали дії, передбачені спеціальним порядком. Наголошує на тому, що персонал відповідача не приймає до виконання доручення правоохоронних органів та не здійснює їх перевірку, а тільки виконує їх у відповідності до покладених на нього обов`язків. Звертає увагу суду на те, що запізнення позивача на рейс обумовлено діями останнього та недотриманням правил повітряних перевезень пасажирів та багажу перевізника, якими закріплено, що пасажир повинен передбачити необхідний час для оформлення (реєстрації) багажа, проходження необхідних перед польотом адміністративних формальностей та виконання вимог, пов`язаних з проходженням митного, санітарно-карантинного, ветеринарного, фітосанітарного, прикордонного, інших видів контролю, передбачених чинним законодавством України. 
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що 02 червня 2019 року о 13 год. 16 хв. в пункті пропуску для повітряного сполучення «Бориспіль» під час здійснення прикордонного контролю на виїзд з України пасажирів рейсу №185 сполученням «Київ – Рига» відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбулось спрацювання бази даних ДПСУ «Доручення правоохоронних органів» з індексом «О» - доручення щодо огляду (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні технічні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямують особи, та вантажів, що ними переміщуються через державний кордон або на тимчасово окуповану територію України чи з неї, з метою недопущення незаконного перетинання державного кордону особами або їх в`їзду на тимчасово окуповану територію чи виїзду з неї, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення з України (тимчасово окупованої території України) і ввезення в Україну (на тимчасово окуповану території України) або щодо яких установлено спеціальний порядок переміщення через державний кордон або на тимчасово окуповану територію України чи з неї; виявлення викрадених транспортних засобів.
У зв`язку зі збігом інформації про особу, яка перетинає державний кордон, а саме громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1» за індексом «О» та інформацією про дату встановлення на облік: 09 квітня 2019 року, начальником третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» старшим лейтенантом ОСОБА_2 було організовано виконання алгоритму дій, передбаченого Порядком дій уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення, затвердженого  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 червня 2017 року №535  (далі – Порядок №535).
02 червня 2019 року о 13 год. 36 хв. посадовими особами відповідача надано позивачу дозвіл на перетинання державного кордону, у зв`язку з чим позивач направилась до воріт літака рейсом №185 сполученням «Київ-Рига», час відправлення о 13 год. 40 хв., проте літак вже відлетів.
Уважаючи такі дії посадових осіб відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявна в базі даних Державної прикордонної служби України інформація покладала на посадових осіб відповідача обов`язок вчинити дії, передбачені пунктом 5 Розділа ІІ Порядка №535. До того ж позивачем не надано доказів на підтвердження початку проходження паспортного контролю завчасно, що б свідчило про запізнення на рейс саме внаслідок дій посадових осіб відповідача. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на  наступне.
Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені  Законом України «Про прикордонний контроль» від 05 листопада 2009 року №1710-VI за наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин  (далі – Закон України №1710).
Відповідно до частини 1  статті 1 цього Закону  прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України №1710-VI  прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.
Частиною 4  статті 2 Закону України №1710-VI  передбачено, що прикордонний контроль включає: перевірку документів; огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; виконання доручень правоохоронних органів України; перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.
Відповідно до положень статті 6 Закону України №1710-VI  перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим  Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.
Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортних, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.
Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених  законом  видів контролю на державному кордоні.
Прикордонний контроль та пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів проводяться з урахуванням оцінки ризиків, що здійснюється за методиками, визначеними спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.
Згідно з частинами 1 – 3 статті 7 Закону України №1710-VI   паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.
У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.
Механізм надання Державній прикордонній службі України (далі – ДПС України) та виконання нею доручень уповноважених державних органів - правоохоронних, розвідувальних органів та ДМС щодо осіб, які перетинають державний кордон визначає відповідний Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2003 року №280 (далі – Порядок №280).
Абзацем 6 пункта 5 цього Порядку закріплено, що уповноважені державні органи можуть надавати доручення щодо огляду (із залученням у разі потреби службових осіб митних органів, що використовують власні технічні та спеціальні засоби) транспортних засобів, на яких прямують особи, та вантажів, що ними переміщуються через державний кордон, з метою недопущення його незаконного перетинання особами, а також незаконного переміщення предметів і речовин, заборонених до вивезення і ввезення в Україну або щодо яких встановлено спеціальний порядок переміщення через державний кордон; виявлення викрадених транспортних засобів.
Відповідно до абзаца 2 пункта 11 Порядка №280 доручення, зазначені в абзацах п`ятому - сьомому пункту 5 цього Порядку, можуть також надаватися ДПС України в електронній формі з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»). У такому випадку відповідальність за достовірність інформації, внесеної до інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1» ДПС України, несуть ініціатори доручення.
Пунктами 17 та 19 Порядка №280 передбачено, що виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами ДПС України під час проведення перевірки документів осіб на право в`їзду в Україну або виїзду з України. Порядок дій уповноважених службових осіб ДПС України у разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон осіб, стосовно яких надано доручення, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, які надали доручення, визначаються законодавством.
На реалізацію положень Закону України №1710-VI та Порядка №280 з метою визначення послідовності дій уповноважених службових осіб органів охорони державного кордону у разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон та контрольних пунктах в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї осіб, стосовно яких виконуються доручення уповноважених державних органів, і визначення взаємодії органів охорони державного кордону з уповноваженими державними органами, що надали доручення, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 червня 2017 року №535, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2017 року за № 1091/30959, затверджено відповідний Порядок (далі – Порядок №535).
Як закріплено у Порядку №535, доручення надсилаються до Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України (далі - Головний центр) та беруться до виконання відповідно до Порядка №280.
Обробка інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) та формування баз даних відомостей про осіб, стосовно яких є доручення (далі - оперативні бази даних), здійснюються тільки з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України (далі - система «Гарт-1»), яка функціонує відповідно до Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю «Гарт-1» Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30 вересня 2008 року №810, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 листопада 2008 року за №1086/15777.
Пунктом 4 Розділа І Порядка №535 передбачено, що відомості про особу вводяться для перевірки наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи «Гарт-1» уповноваженою службовою особою ДПС України з паспортних документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства із застосуванням приладів для автоматичного зчитування машинозчитуваної зони паспортних документів (паспортрідерів), у тому числі й з електронних чипів, що містять інформацію про власника, зокрема й інформацію про його біометричні дані, а в разі відсутності таких приладів чи даних у машинозчитуваній зоні - уручну.
Відповідно до пункті 6 та 7 Розділа І Порядка №535 перевірка наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи «Гарт-1» здійснюється уповноваженою службовою особою ДПС України, яка в установленому порядку призначена і несе службу в прикордонному наряді «Перевірка документів», з використанням автоматизованих робочих місць «Інспектор» (далі - АРМ «Інспектор») програмно-технічних комплексів автоматизації прикордонного контролю «Гарт-1/П» системи «Гарт-1» під час прикордонного контролю.
У разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1», на АРМ «Інспектор» програмно-технічного комплексу автоматизації прикордонного контролю «Гарт-1/П» системи «Гарт-1» відображається повідомлення про такий збіг із зазначенням інформації про особу та індексу доручення.
Пунктом 5 Розділа ІІ Порядка №535 закріплено перелік дій, які виконують уповноважені особи ДПС України у разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1» за індексом «О».
Аналіз наведених положень чинних нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що відомості про особу, яка перетинає державний кордон, вводяться для перевірки наявності чи відсутності інформації за оперативними базами даних системи «Гарт-1» уповноваженою службовою особою ДПС України з паспортних документів громадян України із застосуванням приладів для автоматичного зчитування машинозчитуваної зони паспортних документів (паспортрідерів), у тому числі й з електронних чипів, що містять інформацію про власника.
Така перевірка та виявлення збігу інформації про особу , яка перетинає державний кордон з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи «Гарт-1» проводиться в автоматичному режимі із наданням інформації про його результат.
У разі виявлення збігу посадові особи ДПС України зобов`язані вчинити дії, передбачені у розділі ІІ Порядка №535.
Будь-яких підстав для невиконання таких дій положення згаданих нормативно-правових актів не містять.
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність у відповідача можливості не виконати дії, передбачені у пункті 5 Розділа ІІ Порядка №353, з огляду на відображення на АРМ «Інспектор» програмно-технічного комплексу автоматизації прикордонного контролю «Гарт-1/П» системи «Гарт-1» повідомлення про збіг.
Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів, а також не наведено доводів на підтвердження вчинення посадовими особами відповідача протиправних дій щодо навмисного затягування виконання доручення уповноважених державних органів.
Як установлено судом та не заперечується сторонами у справі, прикордонний контроль щодо позивача тривав 20 хвилин. Будь-яких аргументів про те, що такий контроль з огляду на необхідність вчинення дій, передбачених пунктом 5 Розділа ІІ Порядка №535, повинен або міг тривати менше, позивачем не наведено.
До того ж, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач був обізнаний про необхідність бути біля посадкових воріт не пізніше 30 хвилин до відльота, тобто у спірній ситуації не пізніше 13:10 годин. Разом з тим, позивач на пункт державного контролю прибула о 13:16 годин. Отже, запізнення на рейс обумовлене саме діями позивача. 
Судовою колегією враховується, що згідно пункта 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.    Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2019 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька