Ухвала        
16 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 488/2804/17
провадження № 61-9349ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,                 Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2019 року та  постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне підприємство «Миколаївське лісове господарство», Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, скасування запису в державному реєстрі, витребування земельної ділянки у придатному для використання стані,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2019 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року, яка здана до відділу поштового зв`язку 18 червня 2020 року.  
 
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання мотивовано тим, що він звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою в межах строку, передбаченого для подання касаційної скарги, проте касаційну скаргу було повернуто згідно ухвали Верховного Суду від 15 січня 2020 року. 
Розглядаючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційний суд враховує наступне.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).
Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2020 року касаційну скаргу                ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду                          від 16 січня 2020 року визнано неподаною та повернуто.  
Після отримання копії ухвали Верховного Суду від 04 травня 2020 року       ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва                  від 25 березня 2019 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин.
Відповідно до пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 390 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, його можливо поновити.
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої                        статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку), як на підставу оскарження судових рішень. Зокрема, заявник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норм права, а саме: статей 256, 261 ЦК України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України № 6-2304цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-1852цс16.   
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог щодо форми та змісту.
 
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
 
Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.
 
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі                                пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 389, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25 березня 2019 року та  постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року. 
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати із Корабельного районного суду м. Миколаєва цивільну справу                     № 488/2804/17 за позовом керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 2 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: Державне підприємство «Миколаївське лісове господарство», Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним державного акту, скасування запису в державному реєстрі, витребування земельної ділянки у придатному для використання стані.
 
Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          С. П. Штелик 
 
                                                                                                               С. Ю. Мартєв 
    
                                                                                                               В. М. Сімоненко