Справа № 127/11423/20 
Провадження № 33/801/499/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Денишенко Т. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Денишенко Т. О. за участі осо-би, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , йо-го захисника адвоката Драпака Д. А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відпові-дальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іден-тифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, вчителя СЗОШ № 30, зі слів проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєс-трованого в АДРЕСА_2 , за частиною першою статті 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 20 травня 2020 року серії ДПР18 № 356217, складеного в 01.15 годину по вул. Пирогова, 109 (В) в м. Вінниці інспектором взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Курочкою В. О., цієї ночі 20 травня 2020 року в 00.30 годин у м. Вінниці по вул. Жуковського, біля будинку № 15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому зако-ном порядку проведений у лікаря-нарколога в Комунальному підприємстві ( да-лі - КП ) «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» у м. Вінниці по вул. Пирогова, № 109 (Б), висновок лікаря № 1785: алкогольне сп`я-ніння, 1,52 та 1,42 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги під-пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністра-тивна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративно-го правопорушення, передбаченого частиною першої статті 130 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 гри-вень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 гривень судового збору. 
Не погоджуючись з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану постанову скасувати, прова-дження у справі закрити на підставі пункту першого частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення. Скаржник не оспорює свого стану сп`яніння вночі 20 травня 2020 року, зазначає, що сів за кермо з метою забрати з автомобіля окремі речі, мав намір їхати до місця проживання по вул. Академіка Янгеля на таксі. Проте під`їхали патрульні поліцейські, не пропонуючи пройти відповідний огляд на місці, доставили ОСОБА_1 за його згодою в КП «ВОНД «Соціотерапія». В останньому огляд здійснювався за допомогою придалу Драгер Алкотест 6820 і за результатами складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Пояснення у протоколі про адміністра-тивне правопорушення написані під диктовку поліцейського, без розуміння на-писаного. Заперечуючи вчинення адміністративного правопорушення, скарж-ник, виклавши у скарзі зміст статтей 130, 251, 266 КУпАП, окремі норми Пра-вил дорожнього руху України, пункти 24, 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування суда-ми України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорож-нього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопору-шення на транспорті», положення процедури проведення огляду водіїв транс-портних засобів на стан сп`яніння, стверджує, що не керував автомобілем, не виконував функцію водія, доказів протилежному поліцейськими не зібрано. Йо-му не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тому огляд у КП «ВОНД «Соціотерапія» є недійсним. Крім того цей огляд лікарем ОСОБА_2 фактично не проводився. Рапорт пра-цівника поліції на ім`я свого керівництва не може визнаватися належним дока-зом, оскільки такий не передбачений чинним законодавством для складання під час виявлення адміністративного правопорушення, а зазначений у ньому час зу-пинення автомобіля (00.50 год.) не відповідає часу, вказаному у протоколі про адміністративне правопорушення (00.30 год.). Ненадання судом першої інстан-ції оцінки вказаним неточностям викликає сумнів в об`єктивному дослідженні та оцінці усіх доказів. Посилаючись на статтю 6 Конвенції про захист прав лю-дини і основоположних свобод, статті 247, 280 КУпАП, ОСОБА_1 просить його апеляційну скаргу задоволити.
Заслухавши в судовому засіданні апеляційного суду пояснення ОСОБА_1 на підтримання доводів апеляційної скарги, його захисника адвоката ОСОБА_3 -пака Д. А., який надав письмово викладені додаткові заперечення на оскаржу-вану постанову суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи про адмі-ністративне правопорушення та наявні в ній докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Надані адвокатом у день судового засідання додаткові заперечення на по-станову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за части-ною першою статті 130 КУпАП як процесуальний документ, що може бути по-даний незалежно від визначених процесуальним законодавством строків, не пе-редбачений Кодексом, що регулює порядок перегляду постанови суду в апеля-ційному порядку.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд перегля-дає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не до-сліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого су-ду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
З матеріалів адміністративної справи, зокрема, протоколу про адміністра-тивне правопорушення від 20 травня 2020 року серії ВПР18 № 356217, складе-ного у цю ніч 20 травня 2020 року, о 00.30 годині в м. Вінниці по вул. Жуковсь-кого, 15 водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом марки «Audi 80», державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Вказа-ний стан водія зафіксований лікарем-наркологом ОСОБА_2 20 травня 2020 року в 00.50 годин у висновку № 1785 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У ра-порті працівника поліції Курочки В. О. від 20 травня 2020 року на ім`я началь-ника УПП у Вінницькій області капітана поліції Р. Усеінова, який ОСОБА_1 вважає неналежним доказом, зазначається, що під час несення служби по забезпеченню публічного порядку та дотримання водіями Правил дорожнього руху України у м. Вінниці по вул. Жуковського, № 15 був зупинений автомо-біль під керуванням ОСОБА_1 , під час спілкування з яким виявлені озна-ки сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мо-ви.
Апеляційний суд вважає за доцільне підкреслити, що стан сп`яніння вночі 20 травня 2020 року ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечується, то-му його твердження щодо недійсності проведеного огляду лікарем КП «ВОНД «Соціотерапія» на увагу не заслуговує. Суд наголошує, що жодних будь-яких заперечень з приводу здійсненого огляду в КП «ВОНД «Соціотерапія» скарж-ник у висновку від 20 травня 2020 року № 1785 не зазначив, тому його пояснен-ня в судовому засіданні про неналежне проведення огляду лікарем-наркологом необхідно оцінювати критично. 
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопору-шення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інстан-ції визнав, що його вина доводиться наявними у справі доказами, які є належни-ми, достатніми, послідовними. Суд визнав непослідовними пояснення в засідан-ні правопорушника, які не узгоджуються з його ж поясненнями, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення, та розцінив їх як спосіб захис-ту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Накладаю-чи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією інкри-мінованої йому норми КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина у вчиненні адмінстративного правопорушення цілком доведена матеріала-ми справи, а саме вищезазначеними доказами. 
За викладених обставин з висновком судді суду першої інстанції належить повністю погодитися; у діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, його вірно визнано винним за частиною першою статті 130 КУпАП. Він осо-бисто у протоколі про адміністративне правопорушення пояснював, що вирі-шив відігнати автомобіль в гараж. Але тут його зупинили працівники поліції. Ці пояснення доводять правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністра-тивної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі на судову постанову від 15 червня 2020 року правопо-рушник вказує на порушення працівниками поліції та лікарем-наркологом по-рядку проведення огляду на стан сп`яніння, недоведеність його вини, критикує усі матеріали справи про адміністративне правопорушення, звертає увагу, зо-крема, на вимоги Європейського суду з прав людини. При цьому факт керуван-ня ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння вно-чі 20 травня 2020 року залишається незаперечним. 
З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони є надуманими і не можуть служити виправданням протизаконних дій водія ОСОБА_1 , не є підставою для визнання відсутності в його діях складу адміністративного пра-вопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та події цього правопорушення, яка реально мала місце та була запротокольована пра-воохоронцями.
Статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що зни-жують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інс-трукцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголь-ного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарсь-ких препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою нака-зом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, встановлений чіткий алгоритм дій щодо проведення огляду водія на стан алкогольного ( іншого ) сп`яніння і оформлення його результатів. Відповідно до пункту другого розділу І цієї Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп’яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп’яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп’яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно з пунктом третім розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп’яніння є: за-пах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мо-ви; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покри-ву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп’яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволе-них до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом або лікарем зак-ладу охорони здоров’я ( пункт шостий розділу І Інструкції ). Розділом ІІІ зазна-ченої Інструкції визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння в за-кладах охорони здоров`я і оформлення його результатів. 
Доводи апеляційної скарги стосовно порушення вищезазначених норматив-но-правових актів спростовуються матеріалами справи, що підтверджують до-тримання порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушен-ня та виявлення у водія стану сп`яніння. Навпаки, ОСОБА_1 вдається до цілковитого перекручування обставин, часових проміжків виявлення правопо-рушення, черговості проведення оглядів на стан сп`яніння та їх фіксації відпо-відними документами, висновком огляду на стан сп`яніння з метою виправдан-ня власних протиправних дій та хибним трактуванням вимог закону щодо по-рядку оформлення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Посилання скаржника на відсутність відеозапису вчиненого ним правопору-шення нагрудною камерою поліцейського не є тією підставою, що виключає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення. На момент зу-пинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не виникло жодних підстав для такої фіксації правопорушення, оскільки водій не заперечував проходження медичного огляду у встановленому порядку, виклав свої пояснення в реальному часі як такі, що були об`єктивними, відповідали фактичному перебігу обставин.
Аргументи апеляційної скарги щодо неправомірності висновку з результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 20 трав-ня 2020 року № 1785 внаслідок не пред`явлення скаржнику на його вимогу сер-тифіката відповідності технічного засобу Драгер Алкотест 6820, свідоцтва про повірку, слід оцінювати критично через відсутність, як уже згадувалося, відпо-відних пояснень водія у висновку лікаря ОСОБА_2 . Урешті  ОСОБА_1 , як уже зазначалося, не заперечує власного стану сп`яніння вночі 20 травня 2020 року станом на час вчинення адмінправопорушення. Натомість його захист по-будований не на фактичних обставинах справи, а виключно на порушеннях, ні-бито допущених під час оформлення матеріалів справи, діями правоохоронців, але не на доведенні його невинуватості у вчиненні адміністративного правопо-рушення належними засобами доказування. Проте така позиція скаржника зро-зуміла, він намагається уникнути передбаченої законом відповідальності за ско-єне. 
Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи не свідчать про порушення су-дом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального чи процесуально-го права, не спростовують правильний висновок судді, покладений в основу оскаржуваної постанови, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністра-тивного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи. З урахуванням наведеного вимогу апе-ляційної скарги про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку з від-сутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та самої його події апеляційний суд визнає необгрунтованою та не знаходить за-конних підстав для її задоволення.
Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що розгляд адміністратив-ної справи відносно ОСОБА_1 здійснений судом першої інстанції грун-товно, об`єктивно, справедливо, неупереджено, із застосуванням виключно пра-вового підґрунтя процедури, визначеної КУпАП.
Відтак апеляційний суд визнає відсутніми підстави для скасування поста-нови судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП. 
Керуючись нормами статті 294 КУпАП, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволен-ня.
Постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 15 черв-ня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Денишенко