УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/5001/20 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 36 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Миніч Т.І., 

за участю секретаря                Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі  цивільну справу №295/5001/20 за позовом  приватного підприємства «КВЖРЕП №8» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за надані послуги, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М. в м.Житомирі, 

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ПП «КВЖРЕП №8» звернулася до суду з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги, а саме: з управління багатоквартирним будинком в розмірі 885 грн 88 коп. Зазначало, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у кв. АДРЕСА_1 , є співвласником вказаного багатоквартирного будинку, користувався послугами з управління багатоквартирним будинком, які надавало ПП «КВЖРЕП №8». Відповідач до 19.11.2019 знаходився в договірних зобов`язаннях з позивачем. Але, з 01.09.2019 по теперішній час відповідач не сплачує кошти за отримані послуги та має заборгованість станом на 01.12.2019 в розмірі 885 грн 88 коп. 

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2020 року позов ПП «КВЖРЕП №8» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «КВЖРЕП №8» заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 885 грн 88 коп. та судовий збір в розмірі 2 101 грн. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зокрема вказує, що йому не було надіслано та ним не було отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, а тому він не знав про наявність судового спору у даній справі, що позбавило його можливості надати відзив зі своїми запереченнями проти позову. Управителем не виконувались належним чином умови договору №5-12 від 29.05.2018, а тому вимоги позивача є необгрунтованими. Послуги ПП «КВЖРЕП №8» надавалися невчасно, неякісно або ж зовсім не надавались, при цьому перерахунок не було проведено. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачється, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . 

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 25.05.2018 №549 призначено ПП «КВЖРЕП №8» управителем багатоквартирних будинків, до яких входить багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 . 

Сторони знаходились до 19.11.2019 у договірних відносинах, що підтверджується договором №5-12 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 29 травня 2018 року. 
Позивач відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснює господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреби, зокрема, фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Відповідно до  ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно з положеннями ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до частини першої ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно з частиною першою ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
В додатку 4 до договору №5-12 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком визначено розрахунок ціни складових послуг з управління багатоквартирним будинком (кошторис витрат) по АДРЕСА_2 . 
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини, дає можливість зробити висновок про те, що відповідальність споживача за надані житлово-комунальні послуги, за їх несплату, наступає у випадку підтвердження установою або організацією, яка їх надає, факту несплати останніх.
Матеріали справи свідчать, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачував вартість наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2019 по 01.12.2019 в сумі 885 грн 88 коп. 
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заборгованість, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, підлягає стягненню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про неналежне виконання позивачем обов`язків, спростовуються наявними в матеріалах справи копіями нарядів-завдань та актів про надання послуг (виконаних робіт) (а.с.18-77).

Також, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що йому не було надіслано та ним не було отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, а тому він не знав про наявність судового спору у даній справі, що позбавило його можливості надати відзив зі своїми запереченнями проти позову, з огляду на таке. 

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 квітня 2020 року було відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 

Як вбачається із супровідного листа від 28.04.2020, судом першої інстанції було направлено ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та всіх приєднаних до неї документів. 

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.          

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 травня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 23 вересня 2020 року.

Головуючий 

Судді