ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 р.	Справа № 440/856/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"  на рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 (головуючий суддя І інстанції: К.І. Клочко) по справі № 440/856/20
за позовом Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 
до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)  
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
17.07.2020,  Дочірнє підприємство «Полтавський  облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі – позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтави Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить суд  про  скасування постанови головного державного виконавця відповідача ОСОБА_1 про стягнення виконавчого збору  від 08.09.2019, винесену в рамках виконавчого провадження                 ВП №59489080.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 у справі №440/856/20  у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу в якій просить  суд скасувати  рішення  суду першої інстанції, з прийняттям нового судового рішення,  яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог  апеляційної скарги посилається на  невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи,  порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної  скарги, рішення суду першої інстанції вважає, що  апеляційна  скарга позивача не підлягає  задоволенню,  з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  постановами головного державного виконавця  відповідача від 08.07.2019 відкрито  виконавче провадження ВП №59489080 та  про стягнення виконавчого збору.
08.01.2020  позивачем подано заяву  про закінчення виконавчого  провадження у зв`язку  з фактичним виконанням у повному обсязі  судового наказу, що підтверджується платіжним дорученням №116 від 12.11.2019.
07.02.2020 розпорядженням № 59489080 державного виконавця  відповідача перераховано до Державного бюджету  України відповідно до платіжного доручення №284 від 07.02.2020 виконавчий збір в сумі 4967,44 грн.
Суд першої інстанції,  під час  відмови у задоволенні позову, дійшов до висновку, що  аналіз Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній  на час спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання, останнє виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа. Відтак одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження.
Колегія суддів погоджується з  такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до  змісту ч.1, ч.2. 4 ст. 27  Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.
Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Аналізуючи  викладені вище правові норми, колегія суддів дійшла до висновку про те, що виконавчий збір є обов`язковим до сплати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. розмір якого становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, а не за фактично стягнутої суми. Відтак, визначення державним виконавцем виконавчого збору з суми, що підлягала до примусового стягнення, є законним таким, що узгоджуються  з положеннями норм Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час правовідносин).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові від 19.09.2019 у справі №420/1373/19; від 28.04.2020 у справі № 520/9144/18, від 26.05.2020 у справі № 750/1077/17.
На підставі ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За обставинами справи  оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про відкриття  ВП №59489080  датуються – 08.07.2019, тоді як  фактичне виконання наказу №917/230/19 Господарського суду Полтавської області від 13.03.2019 відбулось – 12.11.2019, що підтверджується платіжним дорученням №116 від 12.11.2019.
За цим, колегія суддів, вважає, що позивач не здійснив дії по виконанню судового рішення у добровільному порядку до прийняття постанови про відкриття ВП №59489080, тому відсутні підстави для задоволення  його  позову та апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі позивач каже про невжиття  відповідачем заходів  для примусового  виконання судового рішення, як на підставу для стягнення виконавчого збору.
За наведеної вище  правової позиції, колегія суддів не погоджується з такими доводами,  оскільки  приписи ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинної на час правовідносин) не ставлять обов`язковою  умовою для стягнення виконавчого збору  фактичне виконання судового збору.
Колегія суддів, вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача про те, що  суд першої інстанції під час вирішення спору неправильно не врахував правову позицію висловлену у   постанові Верховного Суду від 19.06.2019  у справі №824/172/18-а, оскільки  правовідносини у цій справі не є подібними до правовідносин у справі №824/172/18-а, у якій на відміну від справи що розглядається, періоди спірних правовідносин та норми, що  їх регулюють  інші, зокрема, стаття 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла до 03.07.2018, до набрання чинності Закону України № 2475-VIII.
З огляду на це, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення  з додержанням норм матеріального  і процесуального права. 
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 по справі                        № 440/856/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.О. Донець	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.І. Сіренко