Номер провадження: 33/813/811/20
Номер справи місцевого суду: 522/3473/20 
Головуючий у першій інстанції Коваленко В. М. 
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/3473/20

Номер провадження: 33/813/811/20

Одеській апеляційний суд у складі:
- головуючого судді - Заїкіна А.П.,
- за участі секретаря судового засідання – Бикової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
встановив:

Вищезазначеною постановою суду притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп..
Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 23 лютого 2020 року близько 04 годині 08 хвилин, в місті Одеса по вул. Велика Арнаутська, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.
На підставі викладених обставин, співробітником поліції складено протокол про адміністративне порушення серії ОБ №170706 від 23.02.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не було повно та всебічно досліджено матеріали справи. Посилається на те, що справа була розглянута за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, заявлене клопотання про проведення судового засідання в режимі відео-конференції судом не було задоволено, тим самим судом було порушено право апелянта на судовий захист. 
Крім того, апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що суд першої інстанції опирався лише на письмові докази, та не було задоволено клопотання про виклик в судове засідання ні свідків, ні працівників поліції для дачі пояснень. Також, у зв`язку з грубим порушенням складення протоколу працівниками поліції було заявлено клопотання про повернення матеріалів справи для належного оформлення, однак дане клопотання також не було задоволено. 
Щодо дій працівників поліції, ОСОБА_1 зазначає, що ними постійно здійснювався тиск на апелянта, під дією якого ОСОБА_1 був змушений дописати в поясненнях інформацію щодо вживання спиртного напою. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», однак працівниками поліції не було виписано направлення для проходження огляду у лікарні.
Протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушеннями норм чинного законодавства, а саме: по-перше матеріали справи не містять відомостей про те, чи притягувалась особа до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, по-друге в матеріалах справи відсутня довідка про те чи отримував ОСОБА_1 посвідчення водія; по-третє працівниками поліції не було виписано направлення на медичний огляд до лікарні; по-четверте матеріали справи не містять довідки про відсторонення особи від керування транспортним засобом; по-п`яте в протоколі відсутні номери телефонів свідків; по-шосте пояснення свідків були написані працівниками поліції.
З огляду на вказане, суд першої інстанції проігнорував численні порушення працівників поліції, щодо неналежності доказів та ухвалив рішення, ґрунтуючись на власних переконаннях.
Посилаючись на такі доводи ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі. 
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився.
07.07.2020 року на електрону адресу та 08.07.2020 року через канцелярію суду було заявлено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
Постановою Одеського апеляційного суду від 08.07.2020 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було відмовлено.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Мотивуючи винуватість, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
Матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції та перевіреними під час апеляційного розгляду, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, що підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме: відомостями, які містяться у протоколі серії ОБ № 170706 від 23.02.2020 року (а. с. 3); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 4), відеозаписом наявним в матеріалах справи (а. с. 5).
Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які б спростовували досліджені вище докази, та не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.
Відповідно до п. п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на виявлення стану сп`яніння визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Інструкція).
Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст. 266 КУпАП.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ від 22.02.2020 року (а. с. 3), письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 4).
В протоколі про адміністративне правопорушення ОБ від 22.02.2020 року (а. с. 3) зазначені два свідки відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому даний протокол є належним та допустимим доказом вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу ОБ від 22.02.2020 року (а. с. 3) у апелянта тимчасово було вилученні документи, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.10.2013 року. Та було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .
Доводи апеляційної скарги про те, що невідповідними діями поліцейського було порушено процедуру оформлення матеріалів справи є безпідставними з урахуванням вищевказаних письмових доказів, якими підтверджується зазначена винуватість апелянта та оскільки зазначений протокол відповідає вищевикладеним вимогам Інструкції.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» у встановленому законом порядку чи у встановленому законом порядку у спеціалізованому медичному закладі підтверджується матеріалами справи, а зокрема вищевказаним протоколом про адміністративне правопорушення, зміст якого підтверджено особистим підписом апелянта. 
Тому, посилання апелянта стосовно того, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі не підлягають задоволенню. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеський апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду:                                        А.П. Заїкін