ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/850/20 Справа № 209/907/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Замкова Я. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
яка проживає за адресою: 
АДРЕСА_1 , 

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:
особи, що притягується
до адміністративної відповідальності                          ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року водій ОСОБА_1 15 березня 2020 року о 21 год. 00 хв. по пр. Героїв АТО, 5 у м. Кам`янському Дніпропетровської області керувала автомобілем “ Peugeot 301”, р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. На вимогу працівників поліції від проходження огляду за допомогою алкотестеру “Драгер” та проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння остання відмовилася в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , чим порушила п. 2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що справа була розглянута за її відсутності, не зважаючи на те, що нею 15 червня 2020 року була направлена до канцелярії суду першої інстанції заява про перенесення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні з 12 червня 2020 року і на час надання заяви, що підтверджено медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_1 КНП КМР “Міська лікарня №9”, тому розгляд справи за її відсутності позбавило можливості користуватися всіма правами особи, притягнутої до адміністративної відповідальності.
Також ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення на медичний огляд для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що свідчить про те, що вона не була направлена особою, яка склала адміністративний протокол до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, а навпаки відмовили їй в цьому. Вважає, що постанова судді в обгрунтування її винуватості в скоєнні адміністративного правопорушення містить посилання на диспозицію ч.1 ст. 130 КУпАП, але не містить доказів на її протиправну дію, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів. 
Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У своєму рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, учасник процесу, який задіяний в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП крім іншого, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як слідує з матеріалів справи 27 травня 2020 року ОСОБА_1 та її захисник Стексова Л.С. були присутні у судовому засіданні в суді першої інстанції, надали свої пояснення та заперечення на складений протокол про адміністративне правопорушення, а також було оглянуто відеозапис з бодікамери поліцейського, який в подальшому було вручено ОСОБА_1 за її заявою.
Крім того, в подальшому ОСОБА_1 неодноразово подавались клопотання про відкладення розгляду справи, а саме 09 червня 2020 року та 15 червня 2020 року, що вказує на зловживання нею своїми процесуальними правами та затягування розгляду справи з метою уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки закінчувались строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
З урахуванням викладеного, судом першої інстанції при розгляді справи були дотримані вимоги ст. 268 КУпАП, правильно розглянуто справу без участі правопорушника, оскільки остання надала свої пояснення та заперечення щодо протоколу про адміністративне правопорушення та належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи, а тому відповідні доводи ОСОБА_1 є необгрунтованими.
Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення кореспондують положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX І нструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
       Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; поясненнями допитаного у судовому засіданні суду першої інстанції свідка ОСОБА_4 ; відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якої ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також пояснень свідка ОСОБА_4 , наданих під час допиту у суді першої інстанції, по справі не вбачається.
Всупереч доводам ОСОБА_1 в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, а тому відповідні доводи є необгрунтованими.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність не лише за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, але й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
А тому доводи ОСОБА_1 про те, що постанова судді містить посилання на диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, але не містить доказів на те, що вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки останній інкримінується саме відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у неї ознаки алкогольного сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.
В матеріалах справи відсутні та  ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
       Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
       Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                                           С.І.Крот