Постанова
Іменем  України
 
20 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 279/5672/19
провадження № 61-6640 св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., 
Гулька Б. І., 
 
учасники справи:
позивач - комунальне підприємство «Теплозабезпечення»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року у складі судді Галацевич О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2019 року комунальне підприємство «Теплозабезпечення» (далі - КП «Теплозабезпечення») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Теплопостачання вказаного житлового приміщення здійснювало КП «Теплозабезпечення», однак ОСОБА_1 вчасно 
не сплачувала кошти за надані послуги по теплопостачанню, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на жовтень 2019 року складала 
13 782,43 грн. Добровільно погасити заборгованість ОСОБА_1 відмовлялася. 
 
З урахуванням наведеного, КП «Теплозабезпечення» просило суд стягнути 
з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті послуг за теплопостачання
у розмірі 13782,43 грн та вирішити питання понесених судових витрат. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 
від 08 січня 2020 року у складі судді Волкової Н. Я. позовні вимоги 
КП «Теплозабезпечення» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплозабезпечення» 13 782,43 грн боргу по оплаті за централізоване теплопостачання.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Теплозабезпечення» 1 921,00 грн понесених судових витрат.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з наданням послуг по теплопостачанню, а дозвіл на відключення квартири 
АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення відповідачу наданий не був, в ОСОБА_1 виник обов`язок здійснити оплату за надану позивачем послугу. Нараховану позивачем суму заборгованості відповідач не спростував.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 строк 
на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення 
від сплати судового збору. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк 
для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору. Роз`яснено 
про наслідки невиконання вказаної ухвали.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною і повернуто.
 
Оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 25 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - Дубенчук М. В. , отримав 03 березня 2020 року, однак недоліки апеляційної скарги у визначений в ухвалі строк не було усунуто. Таким чином, апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених положеннями статті 356 ЦПК України, і вважається неподаною та повертається особі, яка її подала (частина третя статті 185, частина друга статті 357 ЦПК України).
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 279/5672/19 із Коростенського міськрайонного суду Житомирської області та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року відмовлено.
 
У липні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що вона особисто не отримувала ухвалу Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року, а тому не змогла виконати її вимоги щодо усунення недоліків апеляційної скарги. 
Зазначає, що факт отримання ухвали про залишення апеляційної скарги 
без руху від 25 лютого 2020 року адвокатом Дубенчуком М. В. 03 березня 2020 року не має правового значення, оскільки останній не мав повноважень на представництво її інтересів у суді апеляційної інстанції.
Крім того, суд апеляційної інстанції направив копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 25 лютого 2020 року на невірну адресу, 
так як квартири АДРЕСА_1 не існує після об`єднання квартир НОМЕР_1 і НОМЕР_2 . 
При цьому отримувати кореспонденцію за вказаною адресою вона може лише тоді, коли знаходиться безпосередньо вдома. Вважає, що судом апеляційної інстанції її було позбавлено права на судовий захист.
 
Інших доводів касаційна скарга не містить.
 
Відзив на касаційну скаргу протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції, не надходив.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1  задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального 
чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Підставою касаційного оскарження ухвали Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року заявник зазначає неповне з`ясування апеляційним судом фактичних обставин справи, що призвело 
до постановлення оскаржуваної ухвали. 
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.
 
Частиною другою статті 357 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
 
Зі змісту статей 185, 357 ЦПК України вбачається, що у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху 
у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.
 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення 
від сплати судового збору, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено 
без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору. Роз`яснено про наслідки невиконання вказаної ухвали.
 
Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги 23 березня 
2020 року, апеляціний суд виходив із того, що копію ухвали від 25 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - Дубенчук М. В. , отримав 
03 березня 2020 року, однак, у встановлений апеляційним судом строк, вимоги цієї ухвали не виконано, судовий збір не сплачено.
 
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, 
а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
 
Згідно з частиною першою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
 
Встановлено, що адвокат  ОСОБА_1 - Дубенчук М. В. , який діяв 
на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги 
від 12 грудня 2019 року № 14 (а. с. 51-52), 03 березня 2020 року отримав копію ухвали Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року 
(а. с. 63). 
 
Вказане спростовує доводи заявника щодо відсутності повноважень 
у адвоката Дубенчука М. В. на представництво інтересів ОСОБА_1 
у суді апеляційної інстанції та свідчить про те, що останній було відомо 
про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги.
 
Посилання касаційної скарги про направлення ухвали від 25 лютого 
2020 року на невірну адресу є безпідставними, так як ОСОБА_1 
вже отримувала судову кореспонденцію на адресу: АДРЕСА_1 (а. с. 24).
 
При цьому судова коремпонденція, яка направлялася за адресою: 
АДРЕСА_5 , поверталася з різних причин (а. с. 25, 86, 87). 
 
Вказане свідчить про те, що суд апеляційної інстанції вірно застосував положення статей 185, 356, 357 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги. 
 
Колегія суддів виходить також із того, що сторона, яка бере участь 
у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, при тому, що саме ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
При цьому Верховний Суд враховує, що повернення апеляційної скарги, 
на відмінну від відмови у відкритті апеляційного провадження, 
не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, 
а право заявника на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції 
про захист прав людини і основоположних свобод, не було порушено.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                І. А. Воробйова
 
Б. І. Гулько