ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 р. 	Справа № 520/2441/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 року (ухвалене суддею Білова О.В.) по справі № 520/2441/2020
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Голвоного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просила: визнати  протиправними дії відповідача , які полягають у виплаті  позивачці пенсії не у повному обсязі, а саме:  50 % суми підвищення пенсії у період 01.01.2018 р. - 31.12.2018 р., та 75% суми підвищення пенсії, у період 01.01.2019 р. - 31.12.2019 р.;  зобов`язати відповідача виплатити  позивачці загальною сумою недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.01.2018 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2020 р., з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 30.03.2020 р., позов задоволено, а саме: визнано протиправними дії відповідача , які полягають у виплаті  позивачці пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 р., не у повному обсязі, а саме 50 % суми підвищення пенсії у період з 01.01.2018 р. по 31.12.2018 р. та 75% суми підвищення пенсії у період з 01.01.2019 р. по 31.12.2019 р.; зобов`язано відповідача  виплатити позивачці недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.01.2018 р.
Представник позивачки Ситнік О.О. звернувся до суду з клопотанням про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6840,80 грн.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 р.  вищевказану заяву задоволено частково, а саме: стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу на користь позивачки у розмірі 1500 грн.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції,  представник позивачки  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм  процесуального права, просив  скасувати додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 р.  в частині   відмови в задоволенні  заяви про   стягнення витрат на професійну  правничу допомогу  та ухвалити постанову, якою  стягнути з відповідача   на користь позивачки  судові витрати у сумі  6000 грн., пов`язані із професійною правничою допомогою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції,  відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм  процесуального права, просив  скасувати додаткове рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 р.   в частині задоволення  заяви представника  позивача  про відшкодування позивачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, та ухвалити  в цій частині  судове рішення, яким відмовити  в стягненні зазначених судових витрат на  користь позивачки. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України,  та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними  у справі матеріалами,  фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду вважає, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи  частково  заяву представника позивачка, суд першої інстанції виходив з того, що про відшкодування позивачем судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою підлягає зменшенню до 1500 грн., враховуючи  обсяг складених адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів,  час, витрачений адвокатом на надання таких послуг та співмірність  суми відшкодування складності справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновкам суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно із пп. "в" п. 4 ч. 1 ст. 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно із ч. 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до  ч. 6  ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.  7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).  
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до  п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 р. (справа № 820/4263/17).
Як вбачається з матеріалів справи, протоколом узгодження договірної ціни від 14.02.2020 р., який є невід`ємною частиною договору б/н від 14.02.2020 р., вартість 1 (однієї) години складає 500 грн., згідно акту  приймання-передачу робіт (послуг)  від 24.03.2020 р.  позивачкою понесені такі витрати на загальну суму 6840,80 грн., а саме: ознайомлення із матеріалами пенсійної справи Клієнта у ГУ ПФУ в Харківській області, їх аналіз (отримання доказів порушення прав) 2 години 1000,00 грн.;  дослідження судової практики, надання усної консультації, узгодження тактики відновлення прав клієнтів 2,2 години 1250 грн.; складання позовної заяви 5 години 2500 грн.; складання клопотання про поновлення строків звернення до суду 0,5 години - 250 грн.;  надання додаткової усної консультації та складання заяви про зменшення позовних вимог 1,5 години 750 грн.; складання заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу (0,5 години) 250 грн.; відшкодування витрат адвоката на сплату судового збору за подання позовної заяви 840,80 грн. Загальна сума, внесена Адвокатом на його рахунок як виручка за актом від 24.03.2020, оплата позивачкою, відповідно до квитанції від 12.03.2020 р. складає 6840,80 грн.
Як вбачається з матеріалів справи,  предметом позову в цій справі є визнання  протиправними дій відповідача , які полягають у виплаті  позивачці пенсії не у повному обсязі, а саме:  50 % суми підвищення пенсії у період 01.01.2018 р. - 31.12.2018 р., та 75% суми підвищення пенсії, у період 01.01.2019 р. - 31.12.2019 р. та  зобов`язання відповідача виплатити  позивачці загальною сумою недоплачену частину основного розміру пенсії з 01.01.2018 р.,  тобто, вказана справа відповідає  є справою незначної складності. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати, які підлягають відшкодуванню за підготовку та складання позовної заяви, слід зменшити, та співмірною сумою відшкодування є сума понесених витрат в розмірі 1500 грн.
Із урахуванням вищевикладеного, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянтів спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Керуючись ст. ст. 195, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення     Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2020 р. по справі № 520/2441/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова