ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5709/20 Справа № 199/3073/16 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Альфа-Банк" на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
                                В С Т А Н О В И Л А:

       У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року позовну заяву публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без розгляду.
       В апеляційній скарзі акціонерне товариство "Альфа-Банк", посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
       Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
       Відповідач ОСОБА_1 заперечує проти укладення між ним та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договір іпотечного кредиту № MRTG-000000014757 від 30.09.2008 р., посилався на те, що він не підписував зазначений договір.
       Відповідачем ОСОБА_1 було заявлене клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, зазначене клопотання було задоволене судом, ухвалою суду від 24.10.2016 р. призначена судова-почеркознавча експертиза.
       У зазначеній вище ухвалі суд також зобов`язав Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надати експерту для дослідження оригінал договір іпотечного кредиту № MRTG-000000014757 від 30.09.2008 р.
       Експертиза не була проведена, оскільки Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» не надало до експертної установи оригінал договір іпотечного кредиту № MRTG-000000014757 від 30.09.2008 р.
       Ухвалою суду від 02.11.2017 р. повторно призначена судова-почеркознавча експертиза, ухвалою суду від 08.08.2018 р. суд зобов`язав Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надати експерту для дослідження оригінал договір іпотечного кредиту № MRTG-000000014757 від 30.09.2008 р., але позивачем зазначений договір на дослідження не був наданий.
       25.09.2019 року судом направлена вимога Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» про надання на адресу суду оригінал договір іпотечного кредиту № MRTG-000000014757 від 30.09.2008 р, але позивачем вимога суду не виконана.
       Ухвала суду першої інстанції вмотивована ч.10 ст. 84 ЦПК України, яка надає право суду у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, залишити позовну заяву без розгляду та обґрунтована тим, що позивачем не подано докази, витребувані судом - оригінал договір іпотечного кредиту № MRTG-000000014757 від 30.09.2008 року та не надано доказів поважності причин неподання таких доказів.
       Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
       Частиною 1 ст.2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
        Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
       Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено ч. 1 п. 2 ст. 43 ЦПК України.
       Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а, відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для доведеності переконливості перед судом його аргументів.
       Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
       Норма ч. 10 ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
       Отже, приймаючи рішення про витребування тих чи інших доказів та залишаючи позовну заяву без розгляду в зв`язку з ненаданням витребуваних доказів, суд першої інстанції повинен був з`ясувати чи є витребувані ним докази настільки необхідними, що не дивлячись на відсутність в поданому клопотанні про витребування доказів заперечення відповідача факту отримання кредиту, розгляд справи по суті без їх надання є неможливим.
       Зазначених норм закону суд не дотримався, питання необхідності витребуваних ним доказів не з`ясував, відповідних висновків в оскаржуваній ухвалі не навів, а, відтак, не обґрунтував підстав до залишення заяви без розгляду з огляду на відсутність підстав вважати неможливим розгляд зазначеної справи по суті без оригіналу договору іпотечного кредиту .
       При цьому, суд не звернув уваги, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
       Позивач надав суду докази, які на його думку, є достатніми для розгляду справи по суті, а, відтак, у суду не було перешкод у розгляді справи на підставі поданих сторонами доказів, що також передбачено ч. 10 ст. 84 ЦПК України.
       Однак, суд першої інстанції, не дивлячись на те, що ч. 10 ст. 84 ЦПК України передбачає також розгляд справи за наявними в ній доказами, у разі не надання суду витребуваних доказів, без будь-яких законних підстав, обрав найбільш обтяжливий для позивача варіант вирішення питання, чим фактично створив перешкоди стороні у доступі до правосуддя, що є порушення права на справедливий суд в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
       За таких обставин, висновки суду щодо наявності підстав до залишення позовної заяви без розгляду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом порушено норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, що у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою до скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Альфа-Банк" - задовольнити.
       Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Судді: