ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8293/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі №160/8293/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"  до  Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

          Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04.05.2019 р. № UА500060/2019/000050/2;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Одеської митниці ДФС прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.05.2019 року № UА500060/2019/00317.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04.05.2019 р. № UА500060/2019/000050/2. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці ДФС прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.05.2019 року № UА500060/2019/00317.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийнти нову постанову про відмову в задоволені позову.
Учасники справи повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду спарви в судове засідання не прибули, що відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгялду справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено письмовими доказами, 25.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (Україна, покупець) та Bestway (HongKong) InternationalLimited (Продавець), Китай було укладено контракт на поставку продукції № 3121-BW/CN (надалі - Контракт).
На виконання умов Контракту, згідно з інвойсом від 14.03.2019 року № 2019ENT2180, та Специфікацією від 16.08.2018 р. №4 на умовах поставки CFR - Odessa, (згідно з Incoterms 2000) на адресу покупця було поставлено спорядження для кемпінгів: надувний матрац з ПВХ з одного боку покритий синтетичним текстильним матеріалом: матрац надувний 185x76x22 см, арт. 67000 - 5688 шт.; матрац надувний 203x183x22 см, арт. 67004 - 1930 шт.
Зазначені товари розроблені та виготовлені BestwayInflatabelsandMaterialCorp в Китаї. Товари сертифіковані згідно сертифіката якості від 14.03.2019 б/н.
Загальна вартість поставленої партії Товару склала 42264,78 дол. США (1122435,78 грн.).
Згідно п.2.2 контракту №3121-ВW/СN від 25.10.2017р. (мовою оригіналу): “цена на товар понимается согласно условий FОВ-Шанхай, КНР, (в соответствии с “Инкотермс-2000), если иное не оговорено в спецификациях, и включает в себя стоимость погрузки товара у Поставщика, стоимость всех таможенных формальностей в стране Поставщика, стоимость сертификации товара, стоимость упаковки, маркировки, не включая налоги и пошлины на территории Украины”.
Згідно п.3.1 контракту №3121-ВW/СN від 25.10.2017р. (мовою оригіналу): “оплата товара осуществляется в валюте долларах США, код валюты 840, в форме банковского перевода на счет Продавца в следующем порядке, если иное не оговорено в спецификациях:
3.1.1 предоплата 30% от сумы, указанной в Спецификации к данному контракту, если иное не оговорено в спецификациях.
3.1.2 70% от суммы, указанной в Спецификации, Покупатель оплачивает в течении 20 дней после получения копий документов, указанных в п.4.3, если иное не оговорено в спецификациях”.
4.1 товар по настоящему контракту должен быть поставлен на условиях FОВ-Шанхай, КНР (в соответсвии с “Инкотермс-2000”, если иное не оговорено в спецификациях, в течении 40 дней с момента получения Продавцом предоплаты согласно п.3.1.1.
4.3 Продавец обязан в течении 2-х робочих дней после получения оплаты согласно п.3.1.2 отправить Покупателю курьерской почтой оригиналы следующих документов:
4.3.1 счет-фактуру (інвойс);
4.3.2 сертификат происхождения товара;
4.3.3 коносамент;
4.3.4 упаковочный лист;
4.3.5 сертификат качества.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст.58 Митного кодексу України.
Для підтвердження митної вартості товару декларантом надано наступні документи: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний договір   від   25.10.2017р. №3121-ВW/СN;   специфікацію №4 від 16.08.2018р. до контракту; сертифікат якості від 14.03.2019р.; рахунок-фактуру (інвойс) №2019ЕNТ2180 від 14.03.2019р.; пакувальний лист від 14.03.2019р.; коносамент від 21.03.2019р. №ZIMUSNH9112459 від 21.03.2019р.; автотранспортна накладна від 25.04.2019р. №7644; страховий сертифікат від 16.04.2019р. №40-0197-19-0032/529; декларація про походження товару № 2019ENT2180 від 14.03.2019р.; swift 1 від 19.04.2019р.; некласифікований внутрішній договір (контракт) №40-0197-19-00032 від 26.02.2019р.
Під час процедури консультацій позивач, 03.05.2019р. листом за вих. №0305/210 надав додаткові документи відповідачу на підтвердження митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, а саме: прайс-лист виробника товару б/н від 01.08.2018р.; комерційну пропозицію б/н від 05.08.2018р.; swift б/н від 21.12.2018р., swift б/н від 19.04.2019р.; заявку на купівлю іноземної валюти №2970 від 19.12.2018р., №842 від 17.04.2019р.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості товару, заявленої декларантом, відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару від 04.05.2019р. №5000600/2019/000050/2. За результатом опрацювання всіх поданих документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1)відповідно до п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості товару до ціни, що була фактичного сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.2 зовнішньоекономічного договору від 25.10.2017р. №3121-ВW/СN витрати на пакування та маркування включені у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2) згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий сертифікат №40-0197-19-00032/529 від 16.04.2019р. не відповідає вищезазначеним умовам;
3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезених оцінюваних товарів.
Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч. 3 ст.53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
03.05.2019р. декларант надіслав електронне повідомлення №0305/210 разом із комерційною пропозицією, прас - листом, банківськими платіжними документами та заявкою на купівлю іноземної валюти та повідомив митницю про те, що додаткові документи надаватися не будуть.
У банківському платіжному документі від 21.12.2018р. та від 19.04.2019р. відсутнє посилання на інвойс №2019ЕNТ 2180 від 14.03.2019р., що не дає змогу ідентифікувавати за яку поставку була здійснена передоплата за контрактом №3131-BW/CN від 25.10.2017р.
                               04.05.2019р. відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної        декларації,        митному        оформленні        випуску        чи        пропуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 04.05.2019 року № UА500060/2019/00317.                               
Митну вартість товару №1 скориговано за другорядним методом - резервним (МД №500010/2019/010547 від 27.04.2019р.) до рівня 2,93дол. США/кг.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МКУ за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №UA500060/2019/012952.
З метою митного оформлення товару, позивач 30 січня 2019 року подав відповідачу митну декларацію № UA 500060/2019/002432 разом з усіма документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) №3121-BW/CN від 25.10.2017р.; специфікація № 3 до нього від 16.08.2018р.; декларація походження товару № 2018ЕNT777ОС від 04.12.2018 р.; сертифікат якості від 04.12.2018р. рахунок-фактура (інвойс) (Commercialinvoice) № 2018ENT7770С від 04.12.2018р.; пакувальний лист (Packinglist) б/н від 04.12.2018р.; коносамент (Billoflading) № ONEYSH8AAG101802 від 20.12.2018р.; автотранспортна накладна №4247 від 29.01.2018р.; договір страхування від 01.03.2018р. №40-0197-18-00011; страховий сертифікат №40-0197-18-00011/31512 від 21.01.2019 р.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно зі статтями 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Приписами частини 1 статті 51, частини 1 статті 52 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього   Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому   розділом VIII цього Кодексу   та цією главою.
За змістом частини 2   статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин 1 та 2   статті 53 Митного кодексу України   у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Перелік додаткових документів, які зобов`язаний подати декларант або уповноважена ним особа у разі якщо документи, зазначені у частині другій   статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари визначені частинами третьою, четвертою   статті 53 цього кодексу.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята   статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до   статті 55 Митного кодексу України   рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою   статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною шостою   статті 54 Митного кодексу України   орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Пунктом першим частини четвертої   статті 54 Митного кодексу України   встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом   статті 57 Митного кодексу України   визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього   Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей   59   і   60   цього   Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Частинами 2 та 3   статті 58 Митного кодексу України   передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За правилами частин 4 та 5   статті 58 Митного кодексу України   митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отже, відповідно до вказаних правових норм, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю, до них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Законодавчими нормами чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Приписи вказаних правових норм зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта, та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, при цьому, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені   статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Так, підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2019/000050/2 від 04.05.2019 року стали висновки контролюючого органу, проте, подані документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, щодо безпідставності  посилання відповідача на відсутність у документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) інформації щодо вартості упаковки та пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням як складової частини митної вартості товарів.
Так, відповідно до п. 2.2. Контракту, на підставі якого товар був ввезений на митну територію України, ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB Шанхай, КНР (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), і включає в себе вартість завантаження товару у постачальника, вартість всіх митних формальностей у країні постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.
Отже, умовами контракту № 3121-BW/CN від 25.10.2017р. визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування та маркування, у зв`язку з чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки та маркування до ціни, що фактично сплачена за товар при визначенні митної вартості товару.
Таким чином, доводи відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності.
Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду у справах №815/5791/17 від 05.03.2019р., №815/4132/17 від 20.03.2018р., №815/3142/17 від 06.03.2018р.
Відносно доводів відповідача, що згідно з Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору, а наданий позивачем страховий поліс 40-0197-18-00011/3152 від 21.01.2019 року не відповідає вищезазначеним умовам, слід зазначити наступне.
Так, згідно з рахунку фактури (інвойсу) від 14.03.2019р. №2019ЕNТ2180, згідно з яким відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме: перевезення товару до порту призначення (фрахт).
При цьому, за умовами поставки CFR ані у продавця, ані у покупця немає обов`язку здійснити страхування товару, а отже, страхування товару будь-якою із сторін контракту може бути здійснене лише за бажанням (згодою) та у будь-який час.
Як слідує з матеріалів справи сторонами погоджено продаж товару на умовах поставки CFR, що слідує зі специфікації від 16.08.2018 року №4 до контракту № 3121-BW/CN від 25.10.2017 року.
Отже є правильним висновок суду першої інстанції з приводу того, що умови CFR Odessa не мають зобов`язання до Договорів страхування, а отже не визначають мінімальний розмір страхування.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивачем 26.02.2019р. укладено з ПАТ “Страхова компанія Українська страхова група” Генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-0197-19-00032, на виконання умов якого був складений Страховий сертифікат від 16.04.2019 №40-0197-19-00032/529. 
Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB як у Продавця та і Покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування.
Отже, при поставці товару на умовах FOB сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.
Згідно з п. 1.9 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 26.02.2019 р. № 40-0197-19-00032 страховий тариф складає 0,03% від страхової суми.
16.04.2019 р. Сторонами підписано страховий сертифікат страхування окремого перевезення вантажу № 40-0197-19-00032/1, яким передбачено, що Товар за інвойсом 2019ENT2180 від 14.03.2019 р, вантажовідправник Bestway (Hong Kong) International Limited, страхова вартість вантажу 1 132 784,20 грн. застраховано. Страхова сума складає 1 132 784,20 грн., страховий тариф % - 0,03, страхова премія 339,48 грн.
Таким чином, витрати Позивача на страхування у розмірі 339,48 грн. підтверджуються Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 26.02.2019 р. № 40-0197-19-00032, страховим сертифікатом № 40-0197-19-00032/529 від 16.04.2019 р. Наведені документ також були надані відповідачу під час митного оформлення.
Отже вищенаведене спростовує доводи відповідача про невідповідність розміру страхування, а також валюти страхування Інкотермс-2000 на умовах поставки CFR.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а тому спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у справі №160/8293/19– залишити без змін.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків ст.ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко