УХВАЛА
Іменем України

10 вересня 2020 року 
Київ
справа №9901/849/18
адміністративне провадження №П/9901/849/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд): 
головуючого судді - Бевзенка В.М., 
суддів: Данилевич Н.А., Стародуба О.П., Смоковича М.І., Шарапи В.М.,
за участю:
секретаря судового засідання -    Корецького І.О.
позивача - ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу № 9901/849/18 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України, Комісія) в якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС України від 28 вересня 2018 року, № 1759/ко-18 (далі - Рішення), яке ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання судді Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача повторно провести кваліфікаційне оцінювання судді Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 зі стадії "Дослідження досьє та проведення співбесіди" відповідно до вимог законодавства України та прийняти відповідне рішення за наслідками пройденого кваліфікаційного оцінювання суддею ОСОБА_1 .
Підстави позову, зокрема, вмотивовані тим, що оскаржуване рішення є незаконним, невмотивованим, ухваленим з порушенням законодавства України та актів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, принципів верховенства права, правової визначеності, незалежності судової влади.
АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
В обґрунтування заявлених позовних вимог (з урахуванням їх уточнень 22.07.2019 року) позивач зазначив, що  з огляду на порушення оскаржуваним Рішенням прав позивача, остання має право на його оскарження в силу норм Конституції України, Загальної декларації прав людини, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, практики Європейського суду з прав людини та висновків Конституційного Суду України.
Зазначає, що рішення відповідача є невмотивованим, оскільки у ньому замість вказівки на мотиви його ухвалення перераховані засоби встановлення відповідності судді займаній посаді. Також в порушення норм Конституції України в оскаржуваному рішенні не вказано, за яким конкретно критерієм позивач не відповідає займаній посаді. У резолютивній частині Рішення всупереч чинному законодавству зазначені рекомендації щодо звільнення позивача з посади.
Також вказує, що прийняттю рішення передує дослідження належним чином оформленого суддівського досьє. Проте, суддівське досьє ОСОБА_1 не оформлене відповідно до встановлених законодавством вимог, оскільки у ньому вказана неповна інформація щодо відповідності судді критеріям професійної, особистої та соціальної компетентності, професійної етики та доброчесності. Окрім того, частина інформації, зазначеної в суддівському досьє, не супроводжується відповідними документами. В зв`язку із зазначеним, вважає, що члени ВККС України досліджували неналежним чином оформлене суддівське досьє, що безпосередньо вплинуло на законність та об`єктивність результатів кваліфікаційного оцінювання.
Також зазначає, що прийняттю Рішення передує проведення співбесіди з суддею. Проте, відповідач провів співбесіду з позивачем з порушенням законодавства, адже не встановив достовірної інформації, необхідної для оцінювання критеріїв компетентності (професійної, особистої, соціальної), професійної етики та доброчесності судді Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 . 
На думку позивача, під час проведення співбесіди відповідач вийшов за межі своїх повноважень, шляхом поставлення позивачеві необгрунтованих запитань, які не пов`язані із матеріалами суддівського досьє. Також, члени ВККС України безпідставно посилались на інформацію про недоброчесність позивача, відомості про що були відсутні в суддівському досьє, що значною мірою вплинуло на виставлення позивачеві балів за результатами кваліфікаційного оцінювання.
Відзив відповідача.
21 листопада 2018 року на адресу суду від ВККС України надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого відповідач зазначив наступне. 
В ході кваліфікаційного оцінювання ОСОБА_1 склала анонімне тестування, за результатами якого отримала 85,5 бала, за результатами практичного завдання позивачка отримала 97 балів. На етапі складення іспиту суддя загалом набрав 182,5 бала. Рішенням ВККС України від 16 березня 2018 року № 53/3п-18 суддю ОСОБА_1 допущено до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді "Дослідження досьє та проведення співбесіди".
28 вересня 2018 року Комісією проведено співбесіду із суддею, під час якої обговорено питання щодо показників за критеріями компетентності, професійної етики та доброчесності, які виникли під час дослідження суддівського досьє. За результатами кваліфікаційного оцінювання суддя Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 загалом набрала 651,5 бала, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв. На підставі викладеного відповідачем 28 вересня 2018 року прийнято рішення № 1759/ко-18, яким позивача визнано таким, що не відповідає займаній посаді судді Харківського апеляційного адміністративного суду, та рекомендовано Вищій раді правосуддя розглянути питання про її звільнення з посади судді Харківського апеляційного адміністративного суду. 
До того ж, доводи позивача щодо неналежного формування та ведення суддівського досьє не відповідають фактичним обставинам з огляду на те, що відповідно до вимог норм закону та Положення позивачеві було забезпечено доступ для перегляду її суддівського досьє у повному обсязі. Позивач після неодноразового ознайомлення зі своїм суддівським досьє надавала Комісії відповідні пояснення з приводу наявної в ньому інформації. Проте, у наданих позивачем поясненнях жодним чином не зазначалося про наявність неточностей або відсутність усіх необхідних документів, що призвело до порушень при дослідженні досьє.
Відповідач вказує, що відповідно до норм чинного законодавства, повноваження Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу - Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, як постійно діючого органу у системі судоустрою України.
Окрім того, зазначає про безпідставність позовних вимог щодо невмотивованості оскаржуваного рішення, оскільки позивач не наводить доводів та не надає належних і допустимих доказів необґрунтованості мотивів, покладених Комісією в основу оскаржуваного рішення. Також позивачем не зазначено, які саме неправомірні дії були допущені Комісією при визначенні результатів кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді та в чому саме полягають ці дії, а також які норми закону порушено Комісією.
Враховуючи викладене вважає, що оскаржуване рішення Комісії від 28 вересня 2018 року № 1759/ко-18 прийняте з дотриманням процедури та визначених частиною другою статті 2 КАС України критеріїв для його прийняття, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 
3 грудня 2018 року на адресу Верховного Суду через канцелярію від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій, на спростування пояснень відповідача зазначив, що у своїй діяльності ВККС України повинна керуватись принципом верховенства права, у тому числі при реалізації своїх дискреційних повноважень відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», забезпечуючи захист прав людей, створюючи суддям справедливі рівні умови у процесі кваліфікаційного оцінювання через розумні однакові підходи, уникаючи державного свавілля та дискримінації. На переконання позивача, надзвичайно важливим в подібних правовідносинах є співвідношення дискреції з принципом верховенства права. Прийняття будь-якого рішення суб`єктом владних повноважень повинно, передусім ґрунтуватись на об`єктивному та загальному принципі верховенства права.
Також вказує, що у мотивувальній частині ухваленого за результатами кваліфікаційного оцінювання рішення мають бути зазначені передбачені Законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких ВККС України дійшла відповідних висновків, окремо щодо кожного з критеріїв оцінювання. 
Проте, у Рішенні ВККС України №1759/ко-18 від 28,09.2018 року не вказані конкретні бали позивача за кожним з критеріїв компетентності - особистої, професійної, соціальної компетентності, хоча п. 5.1 п. 5 Глави 6 Розділу II Положення чітко встановлено, що за критерієм професійної компетентності суддя може набрати 300 балів, особистої компетентності - 100 балів, соціальної компетентності - 100 балів. Також в оскаржуваному Рішенні відсутні мотиви для прийняття рішення щодо кожного з вказаних критеріїв.
Разом з тим, замість зазначених мотивів у Рішенні наведений перелік засобів встановлення відповідності судді займаній посаді (результати іспиту, результати тестування, результати дослідження досьє, результати співбесіди та ін.).
Однак, посилання ВККС України на засоби встановлення відповідності судді займаній посаді жодним чином не дозволяє ідентифікувати дійсних підстав (мотивів), з яких виходила Комісія під час ухвалення Рішення.
Окрім того, обставини щодо належного оформлення та ведення суддівського досьє  залишились не спростованими відповідачем під час надання відзиву на позовну заяву з огляду на те, що ним не здійснено посилання на відповідні докази та норми права .
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. 
Ухвалою Верховного Суду від 31.10.2018 відкрито провадження у справі                              № 9901/849/18 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Черговий розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції призначений на 10 вересня 2020 року об 11:30 у приміщенні суду за адресою: м.Київ, вул. Московська, 8 корпус 5.
В судовому засіданні 10.09.2020 Суд поставив на обговорення питання про можливість розгляду справи  без участі представника ВККС України.
Позивачка вирішення зазначеного питання залишила на розсуд суду. 
З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду в подібній категорії справ (зокрема у справі №9901/378/19), колегія суддів Верховного Суду ухвалила розгляд справи здійснювати без участі представника ВККС України.
При ухваленні такого рішення Суд виходив з того, що процес формування нового складу ВККС може розтягнутися до невідомого проміжку часу і такий стан може негативно вплинути на здійснення адміністративного судочинства в межах розумного строку.
Також колегія суддів Верховного Суду повідомила позивача, що 26 лютого 2020 року Велика Палата Верховного Суду розглянула справу № 9901/637/18 за позовом ОСОБА_2 до ВККС про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду якої ухвалила закрити провадження в цій справі.
З огляду на те, що фактичні обставини і правове регулювання спірних правовідносин зазначеної справи є подібними до тих, які лягли в  основу судового рішення у справі № 9901/637/18, колегія суддів Верховного Суду поставила на обговорення питання про закриття провадження у справі №9901/849/18 на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України).
Позивачка вирішення зазначеного питання також залишила на розсуд суду. 
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 
Указом Президента України від 13.08.2002 року №712/2002 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначена строком на п`ять років на посаду судді Банківського районного суду Харківської області.
Постановою Верховної Ради України від 27.06.2007 року № 1237-V «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано безстроково суддею Харківського окружного адміністративного суду.
Постановою Верховної Ради України від 04.11.2010 року № 2679-VІ «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано суддею Харківського апеляційного адміністративного суду.
Рішенням Комісії від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 .
Рішенням Комісії від 16 березня 2018 року № 53/зп-18 окрім іншого, затверджені результати першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді "Іспит". У відповідності до декодованих результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді ОСОБА_1 за анонімне тестування отримала 85,5 балів, за результатами виконаного практичного завдання - 87 балів. На етапі складеного іспиту суддя загалом набрала 182,5 бала. З огляду на викладене              ОСОБА_1 була допущена до другого етапу кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді "Дослідження досьє та проведення співбесіди".
На вказаному етапі Комісія, заслухавши доповідача, дослідивши досьє судді та надані суддею пояснення дійшла висновків, що за критеріями компетентності (професійної, особистої та соціальної) суддя ОСОБА_1 набрала 416,5 бала). 
При цьому за критерієм професійної компетентності ОСОБА_1 оцінено Комісією на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди за показниками, визначеними пунктами 1-5 глави 2 розділу II Положення.
За критеріями особистої та соціальної компетентності ОСОБА_1 оцінено Комісією на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди з урахуванням показників, визначених пунктами 6-7 глави 2 розділу II Положення.
За критерієм професійної етики, оціненим за показниками, визначеними пунктом 8 глави 2 розділу II Положення, суддя набрала 135 балів. За цим критерієм ОСОБА_1 оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди.
За критерієм доброчесності, оціненим за показниками, визначеними пунктом 9 глави 2 розділу II Положення, суддя набрала 100 балів. За цим критерієм ОСОБА_1 оцінено на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей і загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься у досьє, та співбесіди.
За результатами кваліфікаційного оцінювання суддя Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 набрала 651,5 бала, що становить менше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв.
На підставі викладеного Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 28 вересня 2018 року прийнято рішення № 1759/ко-18, яким комісія вирішила:
- визначити, що суддя Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 651,5 бала;
-          визнати суддю Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 такою, що не відповідає займаній посаді;
- внести до Вищої раді правосуддя подання з рекомендацією про звільнення ОСОБА_1  з посади судді Харківського апеляційного адміністративного суду;
Незгода з вказаним рішенням щодо невідповідності судді займаній посаді є предметом розгляду у цій справі.
РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності вказаним Законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.
Пунктом 20 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон                         № 1402-VII) встановлено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п`ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) на підставі подання відповідної колегії ВККС.
Відповідно до частин першої та другої статті 83 Закону № 1402-VIII кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика;  3) доброчесність.
Пунктом 2 частини четвертої статті 83 Закону № 1402-VIII встановлено, що підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення Комісії про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом.
Згідно із частиною п`ятою статті 83 Закону № 1402-VIII Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджується ВККС.
На виконання вимог Закону № 1402-VІІІ Комісія рішенням від 03 листопада 2016 року затвердила Положення № 143/зп-16, а рішенням від 04 листопада 2016 року                     № 144/зп-16 - Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).
Згідно з пунктом 34 розділу ІІІ Положення № 143/зп-16 рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. Зокрема, у мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом № 1402-VІІІ підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. За наявності висновку Громадської ради доброчесності про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення. Резолютивна частина має містити висновок про те, чи підтвердив суддя (кандидат на посаду судді) здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді або чи відповідає суддя займаній посаді, а також кількість балів, набраних суддею за результатами успішного проходження процедури кваліфікаційного оцінювання.
Пунктами 10 та 11 розділу V Положення № 143/зп-16 встановлено, що за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді. Рішення про підтвердження відповідності судді займаній посаді ухвалюється у разі отримання суддею мінімально допустимого і більшого бала за результатами іспиту, а також більше 67 відсотків від суми максимально можливих балів за результатами кваліфікаційного оцінювання всіх критеріїв за умови отримання за кожен із критеріїв бала, більшого за 0.
Відповідно до частин другої і третьої статті 88 Закону № 1402-VІІІ суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 88 Закону № 1402-VIII рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів Комісії, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
ОЦІНКА СУДУ
Аналіз наведених норм свідчить про те, що кваліфікаційне оцінювання є спеціальною процедурою, що має на меті визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями.
При цьому виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.
Водночас за змістом статей 1, 3 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII "Про Вищу раду правосуддя" (далі - Закон № 1798-VIII) прийняття рішення про звільнення судді з посади належить до компетенції Вищої ради правосуддя.
Тобто вирішення питання про звільнення судді належить виключно до компетенції Вищої ради правосуддя після розгляду на її засіданні подання ВККС про звільнення судді. За результатами такого розгляду Вища рада правосуддя приймає вмотивоване рішення, яке остаточно вирішує питання щодо кар`єри судді, є обов`язковим для виконання та викликає відповідні правові наслідки і може бути оскаржене в судовому порядку.
Водночас за нормами Закону № 1402-VIII (стаття 88) рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання суддя, (кандидат на посаду судді) має право оскаржити до адміністративного суду.
При цьому рішення ВККС про визнання судді таким, що не відповідає займаній посаді, саме по собі не має наслідком звільнення судді, а є лише підставою для такого звільнення. Під час розгляду подання ВККС про звільнення судді ВРП може і не погодитися з висновком ВККС. 
З огляду на те, що процедура кваліфікаційного оцінювання, підведення її підсумків (у ВККС) і застосування наслідків (рішенням ВРП) є стадіями єдиного провадження, рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді не має самостійних правових наслідків, а є частиною цього "кваліфікаційного" провадження. Звільнення судді з посади є конституційною функцією Вищої ради правосуддя. У межах "кваліфікаційного" провадження ВРП має право перевірити вмотивованість та обґрунтованість рішення ВККС. У разі виявлення недоліків, що мають суттєве значення, зокрема вплинули на об`єктивність оцінювання, ВРП має не лише право, але й обов`язок запобігти порушенню прав судді. У такий спосіб ВРП забезпечує конституційні гарантії незалежності судді, складовою якої є неможливість дострокового звільнення судді з підстав, прямо не передбачених Конституцією України. 
Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про відмову у задоволенні подання про звільнення судді з посади. В цьому випадку суддя продовжує перебувати на посаді, а рішення ВККС про непідтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді втрачає юридичне значення. 
Отже, зважаючи на наведене правове регулювання, а також статус та повноваження ВРП та ВККС у процедурі кваліфікаційного оцінювання судді, колегія суддів вважає, що передбачене частиною першою статті 88 Закону № 1402-VIII оскарження рішення ВККС щодо кваліфікаційного оцінювання судді можливе лише після того, як таке рішення було предметом розгляду у ВРП. 
Враховуючи концепцію належного врядування, зміст якої, зокрема, розкритий у практиці Європейського суду з прав людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.
З урахуванням послідовності (стадійності) прийняття остаточного рішення про звільнення судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання і, як наслідок, не відповідає займаній посаді, судовий контроль має здійснюватись щодо остаточного рішення, яке уповноважена приймати ВРП. 
Під час розгляду цієї справи колегією суддів Верховного Суду установлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 19 грудня 2019 року № 3550/0/15-19 відмовлено у задоволенні подання ВККС України про звільнення ОСОБА_1  з посади судді Харківського апеляційного адміністративного суду на підставі підпункту 4 пункту 16-1      розділу XV "Перехідні положення" Конституції України через невмотивованість рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 28 вересня 2018 року №1759/ко-18 (https://hcj.gov.ua/doc/doc/1407).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
При цьому колегія суддів вважає, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити у широкому розумінні у світлі частини третьої статті 124 Конституції України, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. 
Аналогічна позиція щодо застосування норм права викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі 9901/637/18.
З огляду на те, що рішенням Вищої ради правосуддя відмовлено у задоволенні подання про звільнення судді ОСОБА_1 з посади, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі як в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення ВККС України від 28 вересня 2018 року № 1759/ко-18 так і в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача повторно провести кваліфікаційне оцінювання судді Харківського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 зі стадії "Дослідження досьє та проведення співбесіди", оскільки позовні вимоги об`єднані однією метою - проходження кваліфікаційного оцінювання.
Частиною першою статті 239 КАС передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Оскільки розгляд таких спорів перебуває поза межами не лише адміністративної юрисдикції адміністративних судів та не належить до юрисдикції жодного іншого суду, підстав для роз`яснення позивачеві, до суду якої юрисдикції належить його вирішення, немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 238, 239, 266, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -
УХВАЛИВ:
Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала Верховного суду набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Ухвала в повному обсязі складена 11 вересня 2020 року.
Головуючий суддя                                                             В.М. Бевзенко 
Судді                                                                                          Н.А. Данилевич
                                                                                          О.П. Стародуб
                                                                                          М.І. Смокович
                                                                                          В.М. Шарапа