ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10396/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 липня 2020 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:                      
головуючого - судді:          Парінова А.Б., 
суддів:                                        Беспалова О.О.,
                                                  Ключковича В.Ю.,
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,-
В С Т А Н О В И В :
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (надалі - заявник) про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від  17 квітня 2009 року про звернення стягнення на майно громадянина ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю  "Факторингова компанія "Вектор Плюс" в рахунок погашення заборгованості.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження повернуто без розгляду.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, заявником подано апеляційну скаргу відповідно до змісту якої останній посилаючись на формальний підхід суду першої інстанції та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 травня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані,зокрема, тим, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, суд може замінювати сторону виконавчого провадження при примусовому виконанні за виконавчим написом нотаріуса у порядку адміністративного судочинства.  Проте, суд першої інстанції безпідставно вказаних висновків Верховного Суду не врахував та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про повернення його заяви без розгляду.
08 липня 2020 року ОСОБА_1 було подано до суду заяву (вх. № 23070) відповідно до змісту якої апелянт просить суд розгляд апеляційної скарги здійснити без його участі.
З огляду на зазначене, керуючись приписами ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, судова колегія ухвалила здійснити апеляційний розгляд справи у порядку письмового провадження.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 06 грудня 2018 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено договір факторингу № Ф-06/12/2018 та договір № 883 про відступлення права вимоги відповідно до яких право грошової вимоги за кредитними договорами відступлено ОСОБА_1 .
Разом з цим, у вказаній заяві заявник зазначає про те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва в справі № 755/26772/14 від 14 грудня 2014 року було замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" у виконавчому провадженні № 19429313 від 22 травня 2009роу.
Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали, Дніпровським районним судом було встановлено, що 17 квітня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ПАТ «Сведбанк».
22 травня 2009 року на підставі зазначеного виконавчого напису ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
28 листопада 2012 року між первісним стягувачем та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15 про відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» набуло права вимоги до ОСОБА_2 .
Оскільки у подальшому, за твердженням заявника, право вказаної вимоги було відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заявнику, останній звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Приймаючи ухвалу про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду заяви ОСОБА_1 щодо заміни сторони виконавчого провадження статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено вирішення адміністративними судами питання про заміну сторони у виконавчому провадженні, яке відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд повертає заяву без розгляду. Разом з цим, судом першої інстанції було роз`яснено заявнику, що з 15 грудня 2017 року розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса врегульовано статтею 442 Цивільного процесуального кодексу України.
Переглядаючи матеріали справи, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - зокрема, виконавчих написів нотаріусів.
Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною першою статті 287 КАС (тут і далі - в редакції, чинній на момент звернення із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, якщо не зазначено інше) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право  звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до статті 379 КАС у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, що звернулися з поданням (заявою), та осіб, які беруть участь у справі.
Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.
Однак законодавець розмежовує порядок оскарження таких рішень дій чи бездіяльності при виконанні судових рішень та при виконанні рішень інших органів (посадових осіб).
Разом з цим, судова колегія зауважує, що норми Цивільного процесуального кодексу України за аналогією із нормами КАС також регламентують порядок заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК). З аналізу норм ЦПК вбачається, що питання, пов`язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.
Отже нормами ЦПК встановлено вирішення питань пов`язаних із судовим контролем за виконанням рішень, ухвалених судами виключно в порядку цивільного судочинства.
У свою чергу, судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. 
Аналізуючи в сукупності норми статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 379 КАС України, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові від 22 липня 2019 року по справі  № 822/1659/18 та узгоджується з правовими висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 826/7941/17.
При цьому, колегія суддів також звертає увагу, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року у справі № 6-11312ск15 ухвалу  Дніпровського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі № 755/26772/14-ц скасовано, а провадження у справі  за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про заміну сторони у виконавчому провадженні  закрито та роз`яснено заявнику, що розгляд цієї справи відноситься до юрисдикції адміністративних судів.
За наведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку, що повернення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження без розгляду здійснено судом першої інстанції з порушенням процесуальних вимог, що свідчить про необхідність скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -       
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович