Дата документу 29.09.2020 Справа № 320/12756/14-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 320/12756/14                        Головуючий у 1 інстанції: Дараган Л.В.
№ 22-ц/807/2414/20                                        Суддя-доповідач: Крилова О.В.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.
секретар:                Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року по справі за поданням заступника начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомової Наталі Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника – ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року заступник начальника Мелітопольського міськрайонного відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомова Н.В. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника – ОСОБА_1 ..

В поданні зазначено, що на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 320/12756/14-ц від 10 серпня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 26248,99 доларів США та 1907 гривень 05 копійок. Боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року подання заступника начальника Мелітопольського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомової Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника – ОСОБА_1 – задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань у повному обсязі за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 320/12756/14-ц від 23 березня 2015 року, що виконується у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання заступника начальника Мелітопольського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Садомової Н.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника – ОСОБА_1 – відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. 

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були  допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд першої інстанції правильно зазначив , що відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 320/12756/14-ц, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 10 серпня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 26248,99 доларів США та 1907 гривень 05 копійок.

Провадження з виконання зазначеного виконавчого документу розпочато 15 вересня 2015 року шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Боржнику надано строк для добровільного виконання до 21 вересня 2015 року.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що він не ухиляється від покладених на нього обов`язків, не виконує судове рішення за відсутності грошових коштів.

Натомість відділом державної виконавчої служби у поданні зазначено та підтверджено відповідними доказами, що боржник не з`являвся не виклик державного виконавця, не подавав відповідну декларацію про наявність у нього майна.

За витребуваними державним виконавцем відомостями боржник є власником трьох транспортних засобів, місцезнаходження яких державному виконавцю він не повідомляє, в зв`язку із чим було оголошено розшук цих транспортних засобів, також боржник здійснює підприємницьку діяльність з виробництва інших виробів із бетону та гіпсу, отримує доходи, про які він державному виконавцю не повідомляє та на погашення заборгованості за судовим рішенням не спрямовує, на рахунку, відкритому на ім`я боржника як фізичної особи – підприємця, грошові кошти відсутні.

Також, згідно даних єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами, боржник отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 30 січня 2019 року.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, судова колегія враховує обов`язковість судового рішення, а також враховує, що заперечуючи проти обмеження виїзду, боржник разом з тим не надав жодних переконливих доказів на підтвердження того, що таке обмеження порушує його права.

Так, апелянт посилається на відсутність роботи та необхідність пошуку її за межами України, проте жодних доказів на підтвердження того, що він вживав заходи працевлаштування або перебуває на обліку як безробітна особа, не надано, як і не надано жодних доказів на підтвердження укладення будь-якого контракту для роботи за межами України.

За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 травня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

       О.З. Поляков