ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" липня 2020 р.                                                            Справа №926/26/20
Місто Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                                                Бонк Т.Б.
суддів                                                                                                    Матущак О.І.
                                                                                                    Якімець Г.Г.                                                  
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу  м. Чернівці, вих. №474 від 02.03.2020 
на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 (суддя Бутирський А.А., м. Чернівці, повний текст складено - 14.02.20)
у справі № 926/26/20
за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” м. Київ 
до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці 
про стягнення 3185,47 грн. 
без повідомлення учасників справи, 
ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позову та рішення суду першої інстанції:
на розгляд Господарського суду Чернівецької області надійшла позовна заява від Акціонерного товариства «НАК «Нафтогаз України» до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці про стягнення боргу у загальній сумі 3185,47 грн. у  тому числі: пеня у сумі 2354,74 грн., три проценти річних у сумі 430,74 грн. та інфляційні втрати у сумі 399,99 грн.   (а.с.1-6). 
Позовні вимоги мотивовано тим, що АТ «НАК «Нафтогаз України» на виконання умов договору №4728/18-ТЕ(Т)-38 від 05.01.2018 передала у власність Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, за який останній в строки передбачені в п. 6.1. договору не розрахувався.  Відповідно до цього, керуючись п.7.2. договору та положеннями ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахував відповідачу пеню в сумі 2354,74 грн., 3% річних у сумі 430,74 грн. та інфляційні втрати в сумі 399,99 грн., які просить стягнути в судовому порядку. В обґрунтування даних вимог посилається на положення ст. ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 Цивільного кодексу України. 
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20 позовні вимоги – задоволено. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» 2354,74 грн. пені, 399,99 грн. збитків заподіяних інфляцією, 430,74 грн. 3% річних та 1921,00 грн. судового збору. 
Дане рішення мотивоване наявністю прострочення в оплаті поставленого газу по договору №4728/18-ТЕ(Т)-38 від 05.01.2018, а відтак на підставі ст. 625 Цивільного кодексу правомірними є вимоги про нарахування відповідачу 430,74 грн. 3% річних за період з 27.03.2018  по 20.05.2018 та 399,99 грн. збитків заподіяних інфляцією за період з 27.03.2018 по 30.04.2018. Також, на підставі ст. 547, 549 Цивільного кодексу України та п.6.1. договору №4728/18-ТЕ(Т)-38 від 05.01.2018 обґрунтованим визнано вимоги, щодо нарахування пені в сумі 2354,74 грн. за період з 27.03.2018 по 20.05.2018. 
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи: 
Відповідач – Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці, не погодившись з винесеним рішенням подав апеляційну скаргу від 02.03.2020 №474 в якій посилається на те, що рішення місцевим господарським судом прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, а саме:
Скаржник в своє обґрунтування посилається на те, що: згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 ним прийнято природній газ на суму 106794,65 грн., який оплачено в терміни визначені в п.6.1. договору, а саме платіжним дорученням №134 від 23.02.2018 на суму 76830,45 грн. з врахуванням передоплати станом на січень 2018 року в сумі 29   964,19 грн.; згідно акту приймання передачі природного газу від 28.02.2018 прийнято природній газ на суму 101077,74 грн. та у зв`язку з відсутністю фінансування 14.03.2018 платіжним дорученням №176 здійснено частково оплату в сумі 51078,54 грн. а 18.05.2018 платіжним дорученням №396 здійснено доплату; згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 прийнято газ на суму 99630,72 грн. який оплачено 18.05.2018 платіжним дорученням №396 на суму 158   721,02 грн. 
З врахуванням наведеного, посилаючись на положення ст. ст. 525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в позові - відмовити. 
Позивач – АТ «НАК «Нафтогаз України» у відзиві від 19.05.2020 №14/4-3361-10 (вх. № апеляційного суду 01-04/2969/20 від 22.05.2020) звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить чіткого посилання на те, у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення та відсутні посилання на нові обставини, що мали би бути встановлені апеляційним судом. Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що  розрахунок за поставлений природний газ мав бути здійснений ним до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу. При цьому позивач зауважує, що дана обставина з урахуванням припадання 26 числа на вихідні/святкові дні, врахована в розрахунку штрафних та фінансово-господарських санкцій, що є частиною позовної заяви. При цьому, відповідач також посилається на здійснення ним оплат у сумі 51   078,54 грн. та 158721,02 грн., які вказані у позовній заяві, враховані у розрахунку та відображені у відомості по операціям, що додана до позовної заяви. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач у своєму відзиві вкотре підтвердив факт прострочення оплати природного газу.  Відповідно до цього, з посиланням на положення ст. ст. 509, 655, 692, 526, 530, 549, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України та ст. ст. 193,   218, 216, 230, 231 Господарського кодексу України вважає правомірними нарахування штрафних та фінансово-господарських санкцій в розмірі 3185,47 грн., а рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20 законним та обґрунтованим. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2020 склад колегії по розгляду справ №926/26/20 визначено: головуючий суддя Бонк Т.Б., судді – Матущак О.І та Якімець Г.Г. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 ( в складі колегії: головуючий суддя Бонк Т.Б., судді – Матущак О.І., Якімець Г.Г.) поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці за вих. №474 від 02.03.2020 та ухвалено таку розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20. Витребувано матеріали справи №926/26/20 з Господарського суду Чернівецької області. 
12.03.2020 в канцелярію суду поступили матеріали справи №926/26/20. 
Ухвалою від 13.04.2020 апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці вих. №474 від 02.03.2020 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Постановою Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 встановлено, що з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19) з 22 травня до 22 червня на всій території України продовжено дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України №500 від 17.06 2020 адаптивний карантин продовжено до 31.07.2020. 
У відповідності до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, - розділ Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: « 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну правову оцінку доводам та запереченням сторін, які містяться в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з огляду на наступне. 
Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що: 
05.01.2018 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці укладено договір №4728/18-ТЕ (Т)-38 постачання природного газу (а.с.10-19), згідно п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у І кварталі 2018 року природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п.1.2. договору). 
Згідно п.2.1. договору, постачальник передає споживачу з 01.01.2018 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 50,000 тис.куб.м., в тому числі по місяцях (тис.куб.м.): січень – 21,000, лютий – 17,0000, березень 12,000; І квартал 2018 – 50,000. 
31.01.2018 згідно акту приймання-передачі природного газу позивачем передано відповідачу 18,008 ти. куб. м. природного газу вартістю 88   995,54 грн., ПДВ – 17   799,11 грн., відтак разом 106   794,65 грн. (а.с.20).
28.02.2018 згідно акту приймання-передачі природного газу позивачем передано відповідачу 17,044 тис. куб. м. природного газу, вартістю 84231,45 грн., ПДВ  складає 16   846,29 грн., відтак разом 101   077,74 грн. (а.с.21). 
31.03.2018 згідно акту приймання-передачі позивачем передано відповідачу 16,800 тис.куб.м. природного газу вартістю 83025,60 грн., ПДВ – 16605,12 грн., всього разом 99   630,72 грн. (а.с.22). 
Дані акти підписані сторонами та скріплені печатками підприємств. 
Оплати щодо вище зазначених актів, як вказує відповідач у відзиві здійснювались наступним чином: відповідачем сплачено позивачу згідно платіжного доручення №134 від 23.02.2018 – 76   830,45 грн. (підстава за пр. газ за 02.18.;акт б/н від 23.02.2018 дог. №4728/18-ТЕ(Т)-38 від 17.01.18) однак оплата проведена банком лише 26.02.2018 (а.с.50); платіжним дорученням №176 від 14.03.2018 відповідачем сплачено позивачу – 51078,54 грн.  (підстава за пр. газ за 03.18.;акт б/н від 14.03.2018 дог. №4728/18-ТЕ(Т)-38 від 17.01.18) (а.с.52); платіжним дорученням №396 від 18.05.2018 відповідачем сплачено позивачу – 158721,02 грн.  (підстава за пр. газ за 05.18.; акт б/н від 18.05.2018 дог. №4728/18-ТЕ(Т)-38 від 17.01.18) (а.с.54).
З аналізу розрахунку позивача та матеріалів справи вбачається, що існує прострочка оплати по акту за лютий 2018 року  з 27.03.2018 по 20.05.2018 (оплата здійснена 21.05.2018 на суму 49 999,21 грн.), а також по акту за березень 2018 року з 26.04.2018 по 20.05.2018 (оплата на суму 99 630,72 грн. оплачена 21.05.2018) (а.с.8-9). 
У відповідності до вимог п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 – відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.  
Як вказує позивач в позовній заяві відповідач за переданий газ здійснював оплату несвоєчасну, а відтак не виконав у визначений договором строк чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п.6.1. договору. 
Відтак, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 2354,74 грн. з посиланням на п.7.2 договору та відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 3% річних в сумі 430,74 грн. та 399,99 грн. інфляційних. 
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як зазначалося вище, 05.01.2018 між сторонами у справі був укладений договір постачання природного газу №4728/18-ТЕ(Т)-38 (а.с.10-19).
Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Судом встановлено, що позивачем свої зобов`язання щодо поставки природного газу, у строки та в обсягах визначених договором, виконано належним чином. Так на виконання умов договору, позивач передав у власність відповідача природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріпленні їх печатками (а.с.20-22).
Приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 6.1 договору сторони узгодили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки товару.
Нормою ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Як вбачається з матеріалів справи, оплату за переданий газ відповідач здійснював не у строк визначений договором, про що свідчать долучені до матеріалів справи розрахунки. 
Обставин справи встановлено, що 28.02.2018 відповідач отримав природний газ на суму 101077,74 грн., який повністю оплачений - 21.05.2018; 31.03.2018 відповідач отримав природний газ на суму 99630,72 грн. який повністю оплачений – 21.05.2018, відповідно до цього вбачається прострочення, оплати за поставлений газ в строки передбачені п. 6.1. договору.  
Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом
Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Приписами п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п.п.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).
Пунктом 8.2 договору від 05.01.2018, сторони обумовили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено вище вартість поставленого постачальником природного газу за договором сплачена споживачем по акту від 28.02.2018 сплачена повністю 21.05.2018, а по акту від 31.03.2020 також 21.05.2018, з порушенням встановленого строку оплати, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (а.с.24).
Відтак, згідно поданого розрахунку, позивачем заявлено до стягнення з відповідача  2354,74 грн. пені за період з 27.03.2018 по 20.05.2018, 430, 74  грн. 3% річних за період з 27.03.2018  по 20.05.2018 та 399,99 грн. інфляційних  за період з 27.03.2018 по 30.04.2018 (а.с.8-9).
Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині заявлених до стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних.
Здійснивши перевірку нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд вважає їх арифметично правильними, відтак, такими, що підлягають до задоволення.
Судова колегія зазначає, що відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що розрахунок за поставлений природний газ мав бути здійснений до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки природного газу. Дана обставина, з урахуванням припадання 26 числа на вихідні/святкові дні, врахована в розрахунку штрафних та фінансово-господарських санкцій, що як вбачається є частиною позовної заяви.
Щодо посилання скаржника на здійснення ним оплат у сумі 51 078,54 грн. та 158   721,02 грн. то як вбачається з розрахунку позивача такі були враховані останнім при розрахунку позовних вимог (а.с.8-9). 
Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги. 
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності
Судові витрати. Згідно ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, - 
                                                  П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Чернівці від 02.03.2020 №474 – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Поновити дію рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.02.2020 у справі №926/26/20. 
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.   
Головуючий (суддя-доповідач):                                                  Т.Б. Бонк       

Судді                                                                                          О.І.Матущак                              
                                                                                                    Г.Г. Якімець