П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/3933/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Польовий О.Л.  
Суддя-доповідач -  Сушко О.О.   
31 серпня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Залімського І. Г.  Мацького Є.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,вимоги, рішення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068988-5806-2225, №0068989-5806-2225, №0068990-5806-2225, податкову вимогу від 26.09.2019 №144126-58, рішення від 26.09.2019 №3664/9/22-0158-07-19 про опис майна в податкову заставу.
Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 26.09.2019 №3664/9/22-0158-07-19 про опис майна в податкову заставу. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв його заяву про зміну позовних вимог, у якій він оскаржував повідомлення-рішення від 13.12.2019 №0149160-58-05-2225, №0149162-58-05-2225, прийняті на заміну повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068988-5806-2225, №0068989-5806-2225, №0068990-5806-2225. Вважає, що відповідач неправомірно прийняв усі рішення про сплату ним податку на нерухоме майно. 
Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України Головне управління ДФС у Хмельницькій області прийняло податкове повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068988-5806-2225, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 2093,45 грн, податкове повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068989-2806-2225, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 1118,27 грн, податкове повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068990-5806-2225, яким визначило позивачу суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 1054,84 грн.
Відповідно до вимог статті 59 Податкового кодексу України податковий орган надіслав позивачу податкову вимогу від 26.09.2019 №144126-58 на суму 4266,56 грн податкового боргу.
Рішенням про опис майна в податкову заставу від 26.09.2019 №3664/9/22-01-58-07-19 в.о. начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області відповідно до вимог статті 89 Податкового кодексу України здійснив опис майна, що перебуває у власності позивача.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно з положеннями статті 265 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, входить до складу податку на майно, який, в свою чергу, відповідно до статті 10 Податкового кодексу України, є місцевим податком.
Особливості сплати такого податку, платники та об`єкт оподаткування визначаються статтею 266 Податкового кодексу України.
За змістом пункту 266.1 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Положеннями підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до абзацу "а" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за позивачем зареєстроване право власності на об`єкти жилої нерухомості (квартири) за адресами:
- АДРЕСА_1 , загальною площею 141,9 кв.м;
- АДРЕСА_2 , загальна площа 71,5 кв.м.
Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
У постанові від 06.11.2015 у справі №822/5895/15, що набрала законної сили, Хмельницький окружний адміністративний суд встановив, що платником податку по об`єкту житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_1 , за взаємною згодою подружжя є ОСОБА_2 .
Разом з тим, підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Податковий орган на підставі підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно здійснив позивачу перерахунок суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та прийняв внаслідок цього податкові повідомлення-рішення від 13.12.2019 №0149160-58-05-2225, №0149162-58-05-2225.
Отже, податкові повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068988-5806-2225, №0068989-5806-2225, №0068990-5806-2225 з 13.12.2019 вважаються скасованими. Тому суд першої інстанції, вірно відмовив у задоволенні вимог щодо скасування цих податкових повідомлень-рішень.
В силу підпункту 60.1.3 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове податкова вимога вважається відкликаною, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.
Згідно з даними інтегрованої картки платника податків 31.10.2019 Головне управління ДПС у Хмельницькій області зменшило позивачу суму податкового боргу в розмірі 4266,56 грн у зв`язку з скасуванням податкових повідомлень-рішень від 23.03.2019 №0068988-5806-2225, №0068989-5806-2225, №0068990-5806-2225.
У зв`язку з відсутністю у позивача податкового боргу, визначеного у податковій вимозі від 29.09.2019 №144126-58 в розмірі 4266,56 грн, ця податкова вимога вважається відкликаною. Тому суд першої інстанції, вірно відмовив у задоволенні вимог про скасування податкової вимоги від 29.09.2019 №144126-58.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на його заяву про зміну позовних вимог, так як така заява була повернута через пропуск строку для її подачі до суду - ч. 3 ст. 262 КАС України. 
Слід зазначити, що Головне управління ДПС у Хмельницькій області має право надіслати позивачу нову податкову вимогу на суму податкового зобов`язання, визначеного у податкових повідомленнях-рішеннях від 13.12.2019 №0149160-58-05-2225, №0149162-58-05-2225.
При цьому, пунктом 88.1 статті 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Оскільки податкові повідомлення-рішення від 23.03.2019 №0068988-5806-2225, №0068989-5806-2225, №0068990-5806-2225 з 13.12.2019 вважаються скасованими, податкова вимога від 29.09.2019 №144126-58 вважається відкликаною, а у позивача відсутній податковий борг в розмірі 4266,56 грн, тому відсутні підстави для передачі майна позивача у податкову заставу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Залімський І. Г.    Мацький Є.М.