КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 761/6375/20                                                 Головуючий у 1 інстанції: Осаулов А.А.
провадження № 22-ц/824/10274/2020                                        Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
16 вересня 2020 року                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,
при секретарі Бондаренко І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 травня  2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київстар» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити дії,-
 
в с т а н о в и в :
 
У лютому 2020 року  ОСОБА_1  звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив відповідно до п.п.8 та п.п.29 п.35, п.п.19 п.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, надати відомості за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 01.01.2019 року про обсяг та вартість наданих телекомунікаційних послуг, включаючи вартість замовлених послуг, інформування про вартість кожної послуги та розміру такої плати, які послуги входять в абонентську плату, які послуги були надані та розраховані понад абонентську плату, тарифи на такі послуги та їх зміна протягом зазначеного часу, яким чином фіксується обсяг наданих послуг споживачу (за допомогою якого обладнання та відомості про сертифікацію такого обладнання).
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є споживачем телекомунікаційних послуг, які надає відповідач та користується телефонними номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . 
Вказував, що 13 грудня 2019 року він звернувся до ПрАТ «Київстар» із заявою про надання відомостей щодо наданих послуг, однак на своє звернення не отримав відповіді, оскільки в листі від 26.12.2019 року йшла мова про те, що для того, щоб скористатись своїм правом на отримання інформації, необхідно звернутись до магазину з відповідною заявою та на визначених умовах. 
Зазначав, що така відмова в наданні вичерпної інформації щодо наданих послуг є незаконною, а відповідач створює йому перешкоди в реалізації його права як споживача на отримання інформації про наданні послуги відповідно до п.6 та п.8 ч.1 ст.32 Закону України «Про телекомунікаційні послуги» та п.п.8 та п.п.29 п.35, п.п.19 п.39 Правил надання текомунікаційних послуг», що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28 травня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі позивача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити. Скарга обґрунтована тим, що надання споживачу вичерпної інформації про обсяг та вартість наданих телекомунікаційних послуг за його вимогою не є тотожним можливості отримати вичерпну інформацію про обсяг та вартість наданих телекомунікаційних послуг в центрах обслуговування ПрАТ «Київстар».
Відповідач ПрАТ «Київстар» подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 травня 2020 року без змін. Зазначав, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права ОСОБА_1 не порушені, оскільки відповідач не створював йому перешкод в реалізації права, як споживача, на отримання інформації про надані послуги, і повідомив його про можливі способи отримання інформації, при цьому, позивач ними не забажав скористатись.
Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судом встановлено, що ПрАТ «Київстар» є телекомунікаційною компанією, що надає послуги мобільного зв`язку і доступу до мережі Інтернет.
Правовідносини між операторами, провайдерами телекомунікацій та абонентами врегульовані нормами цивільного законодавства України та нормами Закону України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295 зі змінами та доповненнями (далі - Правила №295), іншими нормативно-правовими актами у сфері телекомунікацій.
Встановлено, що відповідно до п.5 Правил №295 Оператори, провайдери надають споживачам послуги відповідно до Законів України «Про телекомунікації», «Про захист прав споживачів», цих Правил, інших нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері телекомунікацій. Телерадіоорганізації та провайдери програмної послуги провадять діяльність відповідно до Законів України «Про телебачення і радіомовлення», «Про захист прав споживачів», цих Правил, інших нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері телебачення і радіомовлення.
Згідно з ч.1 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства.
Як визначено пп.6, 8, 16 ч.1 ст.32 Закону України «Про телекомунікації» споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; отримання від оператора, провайдера телекомунікацій наявних відомостей щодо наданих телекомунікаційних послуг; безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій рахунків за надані телекомунікаційні послуги. За особистим зверненням споживача з урахуванням технічної можливості обладнання телекомунікаційної мережі нарахована до оплати сума за надані послуги повинна бути розшифрована тільки за той розрахунковий період, до якого споживач має претензії, із зазначенням номера абонента, якого викликав споживач, виду послуги, часу початку і закінчення кожного сеансу зв`язку, обсягу наданих послуг, суми коштів до сплати за кожний сеанс зв`язку. Телекомунікаційні послуги, які надаються знеособлено (анонімно), розшифровці не підлягають.
Споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на отримання від оператора, провайдера відомостей щодо наданих послуг; отримання безоплатної консультаційної допомоги оператора, провайдера з питань замовлення та отримання послуг, що ним надаються (пп.8, 29 п.35 Правил №295).
Оператори, провайдери зобов`язані надавати вичерпну інформацію про тарифи на послуги та забезпечувати правильність їх застосування під час тарифікації, розрахунку платежів за надані послуги (пп.19 п.39 Правил №295).
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Київстар» із заявою про надання відомостей щодо наданих послуг від 13.12.2019 року, в якій просив надати відомості за номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 01.01.2019 року про обсяг та вартість наданих телекомунікаційних послуг, включаючи вартість замовлених послуг, інформування про вартість кожної послуги та розміру такої плати, які послуги входять в абонентську плату, які послуги були надані та розраховані понад абонентську плату, тарифи на такі послуги та їх зміна протягом зазначеного часу; яким чином фіксується обсяг наданих послуг споживачу (за допомогою якого обладнання та відомості про сертифікацію такого обладнання) (а.с.3).
Листом №6357001168/03/03/02 від 26.12.2019 року ОСОБА_1 був повідомлений про можливість отримання даної інформації на веб-сайті Компанії www.kyivstar.ua, в центрах продажу і обслуговування абонентів або за номером центру телефонного обслуговування НОМЕР_3 (а.с.4).
Умови надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» розроблені та затверджені відповідно до чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про телекомунікації» № 1280-ГУ від 18.11.2003 року, «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року та «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг», затверджених рішенням НКРЗІ №624 від 29.11.2012 року 1.3. Умови регулюють відносини з приводу надання Оператором будь-яких телекомунікаційних послуг та поширюються на усіх Абонентів (у тому числі тих, які уклали Договори до вступу в силу цих Умов). Вказані умови розміщені в мережі інтернет за посиланням:  ІНФОРМАЦІЯ_1  .
Згідно з п.1.1. Умов, Система самообслуговування - інформаційна система Оператора «Мій Київстар», доступ до якої Абонент може отримати у Центрі обслуговування, або шляхом звернення до інформаційного інтернет-ресурсу Оператора, що розміщений за доменною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 або через відповідні застосунки (програмні засоби, додатки), за допомогою якої Абонент або його Координатор власноруч без участі співробітників Оператора може дистанційно замовляти нові Послуги (доступні для замовлення за допомогою цієї інформаційної системи), отримувати інформацію про Послуги (зокрема, про належну до оплати суму), змінювати параметри замовлених.
Центр обслуговування абонентів або Центр обслуговування - приміщення Оператора та/або його дилера, у тому числі приміщення партнерської торговельної мережі, в якому Абоненту на його запит надається інформація, яка стосується Послуг, та здійснюється обслуговування Абонента згідно з чинними процедурами Оператора.
IVR - система попередньо записаних голосових повідомлень (голосове меню), що виконує функцію маршрутизації дзвінків всередині довідково-інформаційного центру Оператора, використовуючи інформацію, яка вводиться Абонентом за допомогою тонального набору. За допомогою IVR Абонент має можливість отримати певну інформацію про Послуги, замовити нові Послуги, інформація про які та можливість замовлення яких передбачена в голосовому меню системи IVR, змінювати параметри замовлених Послуг.
П. 4.1.17. Умов передбачає обов`язок оператора надавати Абоненту безоплатну консультаційну допомогу з питань замовлення та отримання Послуг у Центрі обслуговування, Системі самообслуговування, місцях їх продажу та шляхом забезпечення доступу до інформаційних служб.
На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем не було відмовлено позивачу у наданні інформації, а навпаки, було надано роз`яснення про можливі способи отримання ним інформації на веб-сайті відповідача, в центрах продажу і обслуговування абонентів або за зазначеним номером центру телефонного обслуговування, що передбачено Умовам надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар».
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оцінивши  зібрані по справі докази в їх сукупності суд прийшов до правильного висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог і тому позовні вимоги у повному обсязі є такими, що не ґрунтувалися на вимогах закону, а тому не підлягали до задоволення.
Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови «Про судове рішення у цивільних справах» роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Також  Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Artico v. Italy» (Артіко проти Італії) (пункт 35), рішення від 30.05.2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
З огляду на вищенаведене, суд вірно вважав, що права позивача не порушені, оскільки ПрАТ «Київстар» не створював ОСОБА_1 перешкод в реалізації його права як споживача на отримання інформації про надані послуги, а навпаки, повідомив його про можливі способи отримання інформації, а позивач ними не забажав скористатись.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.  
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в  рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.  
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 травня  2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції є остаточною і оскарженню до Верховного Суду не підлягає.
Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:  

 
Судді: