ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/3076/19	
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:
Головуючого судді: Головея В.М.
Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П., 

секретар судового засідання Герасименко Ю.С., 

за участю представників сторін:
від ОСББ «Шота.»  -  Шоляк М.І. (голова ОСББ),
від ФОП Копійки Н. Г. -  Копіка Н.Г. (особисто), Васильєв І.І. (адвокат),
від  ГУ Держгеокадастру в Одеській області - не з`явився, 
від Одеської міської ради - Танасійчук Г.М.,
від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - Добров Р.М.,
від ТДВ «ВБМО «Одесбуд» - не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шота.»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 про закриття провадження 
у справі № 916/3076/19
в частині позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шота.»
до  Фізичної особи - підприємця Копійки Наталії Гайясівни
      Головного управління Держгеокадастру в Одеській області
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: 
Одеської міської ради
Департаменту комунальної власності Одеської міської ради
Товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «Одесбуд»
про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шота.» (далі - ОСББ «Шота.», позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи - підприємця Копійки Наталії Гайясівни (далі - ФОП Копійка Н.Г., (відповідач 1), Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Одеській області, (відповідач 2), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Одеської міської ради (далі - третя особа 1), Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (далі - третя особа 2 ) та Товариства з додатковою відповідальністю «Виробниче будівельно-монтажне об`єднання «Одесбуд» (далі- ТДВ «ВБМО «Одесбуд», третя особа 3), в якому просило суд
зобов`язати  ФОП Копійку Н.Г. привести у відповідність із вимогами чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення ФОП Копійки Н.Г. в оренду земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7, загальною площею 0,6342 га, із цільовим призначенням 03.10 «Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), кадастровий номер 5110137300:49:003:0014, зокрема, погодити межі земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7 із суміжним землекористувачем ОСББ «Шота.» та встановити межі земельної ділянки в натурі;
зобов`язати державного кадастрового реєстратора відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати реєстрацію земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7, загальною площею 0,6342 га, 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) кадастровий номер 5110137300:49:003:0014, та внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру.
03.02.2020 ОСББ «Шота.»  до суду надало заяву про збільшення позовних вимог, в якій, порівняно із позовними вимогами, викладеними ОСББ «Шота.» безпосередньо у позові, позивач додатково просив суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7 загальною площею 0,6342 га, 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) кадастровий номер 5110137300:49:003:0014. 
Крім цього, 11.11.2019 від ФОП Копійки Н.Г. надійшло клопотання про закриття провадження по справі, яке обґрунтоване тим, що ані вимоги ОСББ «Шота.» до ФОП Копійки Н.Г., ані до ГУ Держгеокадастру не належать до предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, визначеної ч.1 ст.20 ГПК України. Отже, на думку відповідача, за проведену роботу по формуванню земельної ділянки винятково відповідальним є Державний кадастровий реєстратор, який таку реєстрацію здійснив, однак така особа в позові не зазначена взагалі. ФОП Копійка Н.Г. вважає, що ГУ Держкомзему в Одеській області (чи його відділ в Одесі) не здійснюють державної реєстрації земельних ділянок і не проводять скасування такої реєстрації та не можуть бути відповідачами за такими вимогами. Також, ФОП Копійка Н.Г. вказує, що до державної реєстрації права власності на земельну ділянку, то вона не може бути об`єктом цивільних прав, не зважаючи на її формування, а тому, спір щодо захисту майнових прав на таку земельну ділянку не може бути розглянутий в порядку господарського чи цивільного судочинства. Відповідач дійшов висновку про те, що земельна ділянка, розмір якої визначено рішенням Одеської міської ради 2014 року, щодо якої внесено відомості до Державного земельного кадастру, і не внесено відомості до Державного реєстру речових прав, не є і не може бути об`єктом цивільних прав, тому спір про скасування кадастрового номеру не є цивільно-правовим, а має винятково ознаки адміністративного спору.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 крім іншого, повернуто позивачу заяву про збільшення позовних вимог та частково задоволено клопотання ФОП Копійки Н.Г.  про закриття провадження по справі, закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання державного кадастрового реєстратора відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7, загальною площею 0,6342 га, кадастровий номер 5110137300:49:003:0014, та внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру.
Ухвала мотивована тим, що позовна заява в цій частині має розглядатись адміністративним судом та не може розглядатись господарським судом за правилами господарського судочинства. Повертаючи заяву про збільшення позовних вимог без розгляду, суд зазначив, що зазначена заява є по суті новим позовом. 
Не погодившись з ухвалою господарського суду першої інстанції, ОСББ «Шота.» звернулось до Південно-західного  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що твердження суду в оскаржуваній ухвалі є не вірним та протирічать нормам процесуального права.  
Так, скаржник зазначає що ОСББ «Шота.» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ Держгеокадастру в Одеській області, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Овчаренко Т.О., про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора, скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7, загальною площею 0,6342 га, за кадастровим номером 51101377300:49:003:0014. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2020 року відмовлено у відкритті провадження по справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а повинен розглядатися  в господарському суді оскільки спрямований на захист майнових прав позивача».
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 року апеляційна скарга ОСББ «Шота.» залишена без задоволення.
Апелянт вважає, що у зв`язку з вищевкладеним останній опинився в ситуації, що грубо порушує його права через неузгодженість позицій судів щодо юрисдикції спору. 
Крім цього, скаржник зазначає, що метою подання заяви про збільшення позовних вимог була конкретизація вже заявлених позовних вимог та, навіть якщо, суд вважав, що це є не збільшенням, а зміною предмету позову, право на яке закріплено в ч. 3 ст. 46 ГГЖ України, це не могло бути підставою для повернення заяви Позивачеві, та є проявом надмірного формалізму.
19.08.2020 до суду від ФОП Копійки Н.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання зазначає, що апеляційна скарга не може бути задоволена в повному обсязі і не підлягає розгляду в частині повернення заяви про збільшення позовних вимог. На думку ФОП Копійки Н.Г. оскаржувана ухвала прийнята відповідно до норм процесуального права. 
Представники ГУ Держгеокадастру в Одеській області та ТДВ «ВБМО «Одесбуд» в судове засідання 26.08.2020 не з`явились, та не скористались своїм правом на участь в розгляді справи апеляційним судом, хоча повідомлялись належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 07.08.2020 про поважні причини неявки суд не повідомили та правами, наданими ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, не скористалися.
Проте, така неявка представників ГУ Держгеокадастру в Одеській області та ТДВ «ВБМО «Одесбуд» не перешкоджає розгляду скарги, оскільки, ухвалою апеляційного суду від 06.08.2020, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.
В судовому засіданні 26.08.2020 представник позивача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити останню, а ухвалу суду першої інстанції скасувати. 
Представники ФОП Копійки Н.Г., Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заперечували проти апеляційної скарги та просили суд, залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
            Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах     (ст. 1 ГПК України).
За приписами частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також установленими ним передумовами для звернення до суду.
Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 цього Кодексу.
Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо він не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК України, спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.
Тобто, критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. 
Публічно-правовий спір    має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.    Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Зокрема, при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, заявленими позовними вимогами, за якими суд першої інстанції закрив провадження у справі є зобов`язання державного кадастрового реєстратора відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою м. Одеса, вул. Шота Руставелі, 7, загальною площею 0,6342 га, кадастровий номер 5110137300:49:003:0014, та внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру. 
Отже, позивач не погоджується та вважає протиправними дії державного кадастрового реєстратора щодо проведення державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ФОП  Копійці Н. Г. для експлуатації та обслуговування офісних і допоміжних будівель та господарських приміщень невиробничого призначення.
Законодавство не визначає додаткових механізмів, за якими можливо звернутись до державного реєстратора із заявою про скасування відповідного запису на підставі рішення суду, у зв`язку з чим позивач звернувся саме з вимогою про скасування рішення про державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки.
Оскільки на підставі оскаржуваних дій та рішення суб`єкта владних повноважень щодо державної реєстрації земельної ділянки у третьої особи (відповідач у справі ФОП Копійка Н.Г.) виникло речове право, правомірність набуття якого фактично оспорюється позивачем, тому цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
На момент закриття провадження у справі в частині скасування   рішення   про   державну   реєстрацію   земельної ділянки  справу по суті вирішено не було, що унеможливлювало зробити висновок щодо наявності чи відсутності порушеного права ОСББ «Шота.» в даній справі.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про закриття провадження в частині позовних вимог скасування   рішення   про   державну   реєстрацію   земельної ділянки, оскільки   на момент винесення даної ухвали спір по суті вирішено не було, а відтак позовні вимоги   щодо зобов`язання  ФОП Копійку Н.Г. привести у відповідність із вимогами чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення ФОП Копійки Н.Г. в оренду земельної ділянки, зокрема, погодити та встановити межі земельної ділянки в натурі, та позовні вимоги щодо зобов`язання державного кадастрового реєстратора відділу у м. Одесі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати реєстрацію вищевказаної земельної ділянки та внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, слід розглядати разом.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що господарський суд неправомірно закрив провадження в частині вимог про зобов`язання  скасувати рішення про державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки.
Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Крім цього, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо повернення заяви ОСББ «Шота.» про збільшення позовних вимог, оскільки під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві, однак позивач заявив додаткову немайнову вимогу до раніше заявленої у позові. 
Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
Враховуючи вищенаведене та те, що заява позивача про збільшення позовних вимог є по суті новим позовом, що суперечить вимогам чинного законодавства, судова колегія вважає в цій частині оскаржену ухвалу правомірною та обґрунтованою,  а тому частині, повернення позивачу заяви про збільшення позовних вимог, ухвала суду першої інстанції залишається без змін. 
Оскільки судом апеляційної інстанції частково скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч.3 ст. 271 ГПК України, то розподіл витрат, пов`язаних з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 255, 269-271, 275, 277, 281-284 ГПК України, 
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шота.»  задовольнити частково. 
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 в частині закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру в Одеській області скасувати державну реєстрацію земельної ділянки скасувати, в іншій частині ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.03.2020 - залишити без змін.
Справу направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 27.08.2020.

Головуючий суддя:                                                            Головей В.М.

Судді:                                                                                Колоколов С.І.

                                                                                                    Разюк Г.П.