П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/144/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Вільчинський О.В. 
          Суддя-доповідач:  Франовська К.С. 

25 червня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Франовської К.С. 
суддів:  Совгири Д. І.  Кузьменко Л.В. 
за участю:
секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Міністерства оборони України  на додаткове рішення   Вінницького окружного адміністративного суду  від  27 березня 2020 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про  визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку у формі протоколу № 174 від 05.12.2019 Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови йому у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини та зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено:
-визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом № 174 від 05.12.2019 Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

-зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Додатковим рішенням суду від 27 березня 2020 року стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України  витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4650 грн. 

Не погодившись з додатковим рішенням, Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій порушує питання про скасування  ухваленого рішення та відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат з підстав невідповідності рішення суду нормам матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги міністерство оборони України вказує на порушення судом першої інстанції приписів ч.7 ст.139 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Таким чином, витрати на правничу допомогу є судовими витратами у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч.7 ст.139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз зазначених процесуальних норм свідчить, що Кодексом визначено умову стягнення судових витрат, щодо яких сторона не має можливості надати докази до прийняття рішення по суті позовних вимог - це  о б о в` я з к о в е    п о в і д о м л е н н я  стороною відповідний суд до закінчення дебатів по справі про наявність судових витрат, які сторона сплатила, проте не може надати докази на час прийняття рішення по суті позовних вимог, або які сторона сплатить за результатами розгляду справи.

Частинами 3, 4, 5 статті 143 КАС України деталізовано порядок прийняття судом рішення щодо судових витрат, а саме: якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналіз зазначених процесуальних норм свідчить, що Кодексом визначено умову стягнення судових витрат, щодо яких сторона не має можливості надати докази до прийняття рішення по суті позовних вимог - це обов`язкове повідомлення стороною відповідний суд до закінчення дебатів по справі про наявність судових витрат, які сторона сплатила, проте не може надати докази на час прийняття рішення по суті позовних вимог, або які сторона сплатить за результатами розгляду справи.

З матеріалів справи встановлено, що 15 січня 2020 року між позивачем та адвокатським об`єднанням "ВІНПАРТНЕРС" в особі керуючого партнера Слізяка Назарія Романовича укладено Договір №LЕ-03 про надання правничої допомоги.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 2.1) Виконавець (адвокат Слізяк Н.Р.) приймає на себе зобов`язання щодо надання наступної правничої (правової) допомоги Замовнику - захист прав та охоронюваних законом інтересі Замовника ( ОСОБА_1 ) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, в цивільних (адміністративних, господарських) судах усіх рівнів та інстанцій, що включає: а) складання та подання до суду (органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування) процесуальних документів: надання запитів для одержання інформації; представництво і захист Замовника з правами сторони та повноваженнями, передбаченими ст.ст. 43, 49, 64 ЦПК України, (ст.ст. 44, 47, 60 КАС України; ст. 44, 47 КУпАП) без обмежень.

Замовник сплачує Виконавцю аванс у розмірі 1000 грн. Остаточний розмір вартості надання послуг правничої допомогу (гонорару) буде визначений додатково, відповідно до мінімальної заробітної плати на час підписання акту виконаних робіт, виходячи із погодинної оплати. Сторони погоджуються, що вартість однієї голини роботи адвоката становить 1000 грн. (п. 4 Договору).

Після розгляду справи та ухвалення рішення у справі, 10 березня 2020 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Слізяка Н.Р. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4650 грн. 
До заяви представник позивача додав :
- акт № 1 від 06 березня 2020 року здачі-приймання робіт (надання послуг) до Договору №LЕ-03 про надання правничої допомоги замовник прийняв, а Виконавець надав за період з 15 січня 2020 року по 05 березня 2020 року такі послуги:

-юридична консультація - 30 хв, ціна - 500 грн.;
-юридичний аналіз документів Замовника; підготовка позовної заяви про визнання висновку протиправним; зобов`язання вчинити дії - 2,5 год, ціна - 2500 грн.;
-підготовка відповіді на відзив та клопотання про відкладення судового засідання у справі № 120/144/20-а - 1 год, ціна - 1000 грн.;
-участь у судовому засіданні (05 березня 2020 року) у справі № 120/144/20-а - 39 хв, ціна - 650 грн.
-копії меморіальних ордерів № ПН47513 від 16 січня 2020 року, № ПН8091 від 06 березня 2020 року позивач вніс на користь "ВІНПАРТНЕРС" оплату за юридичні послуги згідно з Договором №LЕ-03 від 15 січня 2020 року у справі №120/144/20-а 4560 грн.

Задовольняючи заяву та ухвалюючи додаткове рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з приписів ч.1 ст.139 КАС України та наявності підстав для  покладення на відповідача обов`язку по їх відшкодуванню.

Проте з таким висновком колегія суддів апеляційного суду не погоджується, з наступних підстав.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач та його представник адвокат Слізяк Н.Р. були присутні в судовому засіданні 05.05.2020, однак не повідомили суд першої інстанції про наявність додаткових судових витрат позивача на правничу допомогу за результатами розгляду справи, не надавали доказів сплати витрат на правничу допомогу.

Тобто, позивач та його представник не повідомили суд першої інстанції, що сторона сплатила або має сплатити після розгляду справи витрати, пов`язані з правничою допомогою.

Слід зазначити, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів понесених позивачем витрат щодо розгляду справи в суді першої інстанції Вінницький окружний адміністративний суд вирішив питання щодо понесених судових витрат та стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України  на користь позивача.

Разом з тим, недодержання процесуальної умови - обов`язкового повідомлення суду про наявність витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів по справі, - унеможливлює задоволення заяви представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу.

Як встановлено з матеріалів справи, докази, які підтверджують витрати на правову допомогу були надані разом із заявою про ухвалення додаткового рішення 10.03.2020, тобто, хоча і у встановлений законом 5-ти денний строк, але без дотримання умови - подання доказів до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну з а я в у.

За результатами вивчення колегією матеріалів справи, прослуховування аудіозапису судового засідання, колегія суддів зазначає, що після відкриття провадження і під час розгляду справи, від позивача до суду не надходило жодної заяви в порядку ч.7 ст.139 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів  вважає, що заявником  не дотримано вимоги ч. 7 ст. 139 КАС України, а саме до закінчення судових дебатів у справі заяви про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено не було, а тому така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дослідив їх належним чином та не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання, та порушення норм процесуального права, а тому вважає правильним скасувати додаткове судове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити  частково.
Додаткове Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Заяву представника ОСОБА_1 ,- адвоката Слізяка Н.Р. про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі  30 червня 2020 року.

Головуючий	 	 	Франовська К.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Кузьменко Л.В.