ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14230/19                                                Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Келеберда В.І.,                                                                                                                                                       Суддя-доповідач Кобаль М.І.   
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                 Кобаля М.І.,
суддів                                          Костюк Л.О., Лічевецького І.О.,
при секретарі                                   Горяіновій Н.В.
за участю:
представника позивача:            Волощука П.Ю.
представників відповідача:      Любавської І.Р., Гвоздіка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного управління справами та Фонду державного майна України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року в справі за адміністративним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» до Державного управління справами, Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Лесі Анатоліївни, Фонду державного майна України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» про визнання протиправними дій, рішення та скасування такого рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Державного управління справами, Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Лесі Анатоліївни, Фонду державного майна України (далі по тексту - відповідачі, Державний реєстратор Духновська Л.А., Фонд) в якому просило:
- визнати протиправним та скасування рішення державного реєстратора Духновської Л.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:47436836 від 20.06.2019 року на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13, суб'єкт права власності держава Україна в особі Державного управління справами, код ЄДРПОУ 00037256, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1855973880000, номер запису про право власності: 32076792, дата державної реєстрації 13.06.2019 року, з видаленням відкритого розділу;
- визнати протиправними дії Державного управління справами щодо державної реєстрації  права власності на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 та зобов'язати Державне управління справами утриматись від дій щодо повторної державної реєстрації прав на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13;
- визнати протиправними дії Фонду щодо включення приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язати Фонд виключити приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві з Єдиного реєстру об'єктів державної власності.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року зазначений адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Державне управління справами та Фонд державного майна України  подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, оскаржуване рішення - скасувати та закрити провадження по справі, виходячи з наступного. 
Так, судом першої інстанції встановлено, що 13.09.2018 року рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного житлового будинку № 13 по вулиці Михайла Омеляновича-Павленка в місті Києві прийнято рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» (далі по тексту - ОСББ «Суворова 13») та про прийняття даного будинку в управління ОСББ «Суворова 13». 
Відповідне рішення зафіксоване в протоколі установчих зборів ОСББ «Суворова 13» № 1 від 13.09.2018 року.
29.10.2018 року була проведена державна реєстрація ОСББ «Суворова 13» (код ЄДРПОУ 42579674).
Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Статуту ОСББ «Суворова 13» завданням та предметом діяльності об'єднання є: забезпечення реалізації прав та здійснення обов'язків співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.
Так, листом від 12.11.2018 року №12/11 ОСББ «Суворова 13» повідомило ДП «Укржитлосервіс», як попереднього балансоутримувача будинку, а також його засновника та орган управління майном - Державне управління справами, про створення ОСББ «Суворова 13» та просило передати житловий будинок по акту приймання-передачі в управління ОСББ «Суворова 13» з допоміжними приміщеннями, спільним майном багатоквартирного будинку, технічної та іншою передбаченою законодавством документацією на будинок; повідомити ОСББ «Суворова 13» про відповідальних представників попереднього балансоутримувача, які увійдуть до складу Комісії з приймання-передачі будинку в управління ОСББ «Суворова 13». 
В подальшому, листами від 23.04.2019 року № 23/04/2019 року та від 20.05.2019 року №20/05/2019 позивач повідомляв ДП «Укржитлосервіс» та Державне управління справами про засідання комісії з приймання-передачі будинку в управління ОСББ, включення та направлення свої представників в роботу Комісії.
18.02.2019 року ОСББ «Суворова 13» отримано висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №001-ІВМ/19 Центру судової експертизи та експертних досліджень Державного підприємства «Інформаційні судові системи» щодо визначення статусу приміщень першого поверху багатоквартирного будинку №13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві.
На підставі наданої Державним управлінням справами інформації, Фондом були включені до Єдиного реєстру об'єктів державної власності наступні приміщення: 
- нежитлове приміщення №148 (літера «А2), загальною площею 84,4 кв.м.;
- нежитлове приміщення №149, загальною площею 63,0 кв.м.; 
- нежитлове приміщення №280, загальною площею 37,9 кв.м.;
- нежитлове приміщення №281, загальною площею 38,7 кв.м.; 
- нежитлове приміщення №282, загальною площею 41,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13.
На думку позивача дії Державного управління справами та Фонду щодо включення вказаних приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, будинок 13 до Єдиного реєстру об'єктів державної власності є протиправними, оскільки зазначені приміщення є спільною сумісною власністю усіх співвласників будинку. 
Зазначене стало підставою звернення ОСББ «Суворова 13» до суду з даним позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни та про визнання протиправними дій Державного управління справами щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13.
В іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків, що ведення Єдиного реєстру об'єктів державної власності є повноваженнями Фонду державного майна України на виконання владних управлінських функцій та здійснюється за участю центральних органів виконавчої влади та інших уповноважених органів управління, зокрема Державного управління справами, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій Державного управління справами та Фонду державного майна України щодо включення нежитлових приміщень до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язання Фонду державного майна України виключити нежитлові приміщення з Реєстру, є такими, що підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Дослідивши матеріали справи, доводи сторін та предмет спору, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що вищезазначені висновки суду першої інстанції є помилковими, з огляду на наступне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. У свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).
Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої).
У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. 
Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.
Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі, здійснюючи певні дії або приймаючи рішення, не мали публічно-правових відносин саме з позивачем. 
Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
У даному випадку, вимоги про визнання протиправними дій Державного управління справами щодо державної реєстрації  права власності на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13 та зобов'язання Державного управління справами утриматись від дій щодо повторної державної реєстрації прав на приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вулиця Омеляновича-Павленка Михайла, будинок 13; визнання протиправними дії Фонду щодо включення приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві до Єдиного реєстру об'єктів державної власності та зобов'язання Фонду виключити приміщення №148 (літера «А») по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у місті Києві з Єдиного реєстру об'єктів державної власності є захистом особистих прав позивача на відповідний об`єкт нерухомості.
Наведений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 04 вересня 2018 року по справі № 823/2042/16.
Як вже вище зазначалося, в даній справі позивач не погоджується з діями та рішеннями відповідачів, які є суб'єктами владних повноважень, щодо права власності на приміщення, які, на думку останнього, належить ОСББ «Суворова 13», проте, відповідачами вказані приміщення зареєстровано до Єдиного реєстру об'єктів державної власності, тобто у власність Держави.
З огляду на вказане, колегія судді апеляційної інстанції доходить висновку, що в даному випадку існує спір про право, який має приватно-правовий характер.
Отже, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне або господарське право між суб'єктами, які вимагають реєстрації права власності, а тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених ст. 238 КАС України (ст. 319 КАС).
Вказані вище обставини є беззаперечною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про закриття провадження у справі з наведених вище підстав.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається постанова про закриття провадження у справі.
Правовими положеннями ч. 1 ст. 239 КАС України регламентовано, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз'яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об'єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.
Так, колегія суддів апеляційної інстанції роз'яснює позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції, в  даному випадку, справу має розглядати Господарський суд міста Києва.
Керуючись ст.ст. 238, 242, 317, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -      
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державного управління справами та Фонду державного майна України  - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2019 року - скасувати. 
Провадження по справі за адміністративним позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» до Державного управління справами, Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Лесі Анатоліївни, Фонду державного майна України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне підприємство «Укржитлосервіс», Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» про визнання протиправними дій, рішення та скасування такого рішення - закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      М.І. Кобаль

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                              І.О. Лічевецький

Повний текст виготовлено 30.06.2020 року