Справа № 127/7409/20 
Провадження № 33/801/432/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Чернюк І. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, 

встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 24.03.2020 року, о 17 год. 55 хв. в м. Вінниця по вул. Юності, 47, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, обстановка не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій у встановленому законом порядку відмовився у лікаря-нарколога, про що свідчить висновок №0900 від 24.03.2020. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскільки вина правопорушника доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №346138 від 24.03.2020, висновком КП «ВОНД «Соціотерапія» №0900 від 24.03.2020, рапортом поліцейського, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього, з урахуванням особи порушника та характеру вчиненого адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 року про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у вказаній справі за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є безпідставною та необґрунтованою. Вважає, що суд припустився хибного висновку у своїй постанові, чим незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності, та у незаконний спосіб позбавив його права на об`єктивний розгляд судової справи, оскільки дія карантину пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби на час розгляду справи не сплила (до 22 червня 2020 року). У своїх заявах до суду він чітко вказував, що бажає бути присутнім при розгляді адміністративної справи, однак суд позбавив його такого права. Суд в оскаржуваній постанові послався як на доказ на протокол, однак із вказаного протоколу чітко вбачається, що він з ним не згідний, так як не відмовлявся від здачі сечі на вміст наркотичних засобів, але в силу своєї фізіологічної проблеми не зміг здати вказаний аналіз, в зв`язку з чим було зафіксовано відмову від проходження освідування, що не відповідає дійсності. На підтвердження цього факту у нього є відеозапис вказаної події, який він мав надати суду як доказ. Однак суд позбавив його права надання доказів у вказаній справі, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначає, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 346138 є незаконним та таким, що складений з порушенням чинного законодавства, а саме, в протоколі вказано, що його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак він на місці складання вказаного протоколу вказував, що його необхідно вже притягувати за ч. 2 ст. 130 КУпАП, так як на нього 12.03.2020 уже було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Шибінський О. В. підтримали доводи апеляційної скарги, просять апеляційну скаргу задовольнити.
Допитана в судовому засіданні лікар ОСОБА_2 суду пояснила, що вже не все пам`ятає, що відбувалося в той день. Суду пояснила, що речовина, яку приніс ОСОБА_1 була білого кольору. Ще один зразок здавати він відмовився, а без біологічного матеріалу провести дослідження на стан сп`яніння неможливо, оскільки лабораторія обладнана лише тестами на дослідження виключно сечі. ОСОБА_1 спорив, що це сеча, навіть взяв її зі столика, підніс до губ та виплюнув. Що саме було в ємності вона не мала можливості визначити, оскільки таке обладнання відсуне в кабінеті, а тому працівник поліції супроводжує доставлену особу до туалету для відбору зразків. Сеча має характерний запах, колір та температуру. Якщо особа, яку доставили працівники поліції, каже, що не може здати біоматеріал, зазвичай їй пропонується вода і сечогінна таблетка щоб відібрати матеріал в межах 2 годин. Відібрану сечу зберігають протягом 90 днів, однак в даному випадку речовину не зберігали.
ОСОБА_1 суду пояснив, що працівники поліції підійшли до його автомобіля, який в цей час був припаркований, і повідомили, що за їх інформацією його автомобіль перебуває в розробці і йому необхідно пройти перевірку на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Потім повідомили про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння. Він обурився, оскільки вважав такі доводи надуманими, проте погодився їхати до лікарні. В лікарні до туалету з ним пішов працівник поліції для відбору біологічних зразків. ОСОБА_1 поклав ємність на столик, але інший працівник поліції висловив сумніви щодо змісту ємності. Лікар, яка сиділа з працівником закладу за іншим столиком повідомила, що йому ще раз необхідно здати зразки. ОСОБА_1 запропонував їй підійти до стола і більш ретельно подивитися на вміст баночки, проте ніхто не хотів його слухати, почали глузувати з нього, шуткувати і повідомили про брак часу і висновок про відмову ним від проходження освідування. При цьому ОСОБА_1 заперечував проти такого висновку та не заперечував здати іншій біоматеріал, або почекати і повторно здати сечу. Лікар сказала працівникам поліції щоб його забирали.
Захисник надав суду запис з мобільного телефону ОСОБА_1 на підтвердження його пояснень, які суд приєднав до матеріалів адміністративної справи. Суду пояснив, що лікар-нарколог порушила положення Наказу МВС України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції», а саме п. 7, 10, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції. Безпідставно було зазначено в Акті-висновку №0900 від 24.03.2020 про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування. На відеозапису чітко видно, що він не відмовляється від освідування, про це він зазначив і в протоколі про адміністративне правопорушення.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, лікаря Черниш О. Ю., дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, суд дійшов висновку, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно частини 6 цієї статті направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).
Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що частина перша статті 130 КУпАП в тому числі, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .
Таким чином, в даній ситуації вимагається доведення того, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку, на підтвердження чого суду було надано протокол про адміністративне правопорушення.
В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду. 
Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Таким чином, застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом поліції.
З витребуваного апеляційним судом та дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських щодо подій, які мали місце 24 березня 2020 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , зокрема щодо подій проходження огляду в КП Вінницькій обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія», не підтверджується факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Проте підтверджуються доводи останнього про відсутність дій зі сторони персоналу лікарні по встановленню належності наданої ним речовини до необхідного для дослідження біоматеріалу.
Вінницький міський суд в постанові від 25.05.2020 в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 врахував вказаний вище протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 346138, незважаючи на те, що згаданий протокол складений без присутності двох свідків, що свідчить про його недопустимість, а тому він не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, з огляду на встановлені судом обставини справи, пояснення свідків мають вирішальне значення по даній справі.
Згідно Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в МЮУ 11.11.2015 за № 1413/27858 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я.  Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Висновок щодо результатів медичного огляду видається на підставі акта медичного огляду. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, а тому вважаються недійсними.
Висновок КП «ВОНД «Соціотерапія» щодо результатів огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 0900 від 24.03.2020, який врахований судом першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_1 , не містить результатів огляду, в ньому зазначено про відмову особи від проходження медичного огляду. Отже висновок складений в порушення згаданої вище Інструкції, а тому є недійсним на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП, через що суд визнає його недопустимим доказом.
В такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вину його в даному правопорушенні не доведено.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, постанова Вінницького міського суду Вінницької області відносно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -        

постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 25 травня 2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, скасувати та провадження у справі закрити.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду                                    Ю. Б. Войтко