33/804/264/20 
                                                                                263/3192/20 
                                               
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                Суддя 1-ої інстанції Папаценко П.І.
          Суддя доповідач – Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130  КУпАП                                                               

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року                                                                                                     м. Маріуполь

            Суддя  судової палати з розгляду  кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - 

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 08 березня 2020 року о 23-35 год. за адресою: м. Маріуполь, Запорізьке шосе, буд. 1 керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спянінння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер Алкотест» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
          На постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, наявному в матеріалах провадження, та у копії, наданій йому, є дописи, у зв`язку з чим наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом. Звертає увагу, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Вказує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити. 
Про судове засідання, призначене на 13 липня 2020 року, ОСОБА_1 та його представник – адвокат Конуп І.М. були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від них не надійшло, тож вважаю за необхідне розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутності сторін. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого            ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296191 від 08 березня 2020 року (а.с. 6);
- рапортом поліцейського ОСОБА_2 С.К ОСОБА_3 , в якому він уточнює місце адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , та уточнює адресу ОСОБА_1 (а.с. 2); 
- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких вони підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду в медичному закладі (а.с. 7);
- рапортом поліцейського ОСОБА_6 (а.с. 8-9);
- рапортом поліцейської Разводової О. (а.с. 10);. 
- відеозаписом події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1                      (а.с. 11).
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. 
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому  порядку  медичний  огляд  для  визначення стану  алкогольного  сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 17 грудня 2008 р. № 1103, у  разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду  в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків  складає  протокол  про  адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Відносно доводів апеляційної скарги щодо наявності дописів в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаю наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Жовтневого районного суду                                  м. Маріуполя Донецької області від 23 березня 2020 року матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було повернуто до УПП в Донецькій області для доопрацювання. Мотивуючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адреса, за якою вчинено адміністративне правопорушення, вказана у рапорті поліцейського та у протоколі про адміністративне правопорушення, відрізняється та нечітко видно місце проживання ОСОБА_1 . 
На виконання вказаної постанови суду першої інстанції  інспектором взводу 2-ої роти 4-ого батальйону УПП в Донецькій області молодшим лейтенантом Соміковим С.К., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1   серії ДПР18   № 296191 від 08 березня 2020 року було подано рапорт на ім`я начальника УПП в Донецькій області Вершиніна М.О., в якому ОСОБА_7 вказує, що правильним місцем адміністративного правопорушення слід вважати АДРЕСА_1 область АДРЕСА_2 Маріуполь АДРЕСА_3 шосе АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 . Крім того вказано, що адреса ОСОБА_1 – АДРЕСА_1 , та вказано, що відеозапис вівся на боді-камеру ДМТ-1 АН 01106, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Таким чином, вказані доводи спростовуються матеріалами справи.  
Порівняльний аналіз протоколу про адміністративне правопорушення, який наявний в матеріалах справи, з копією протоколу, доданою до апеляційної скарги, вказує на те, що вони за змістом однакові, жоден з них не має виправлень та дописок. За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Переглядом відеозапису, доданого до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відповів категоричною відмовою. Таким чином, враховуючи, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, тобто діяли відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України  від 17 грудня 2008 р. № 1103, то доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Застосування або незастосування заходу забезпечення у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може свідчити про доведеність або недоведеність вини особи, оскільки даний захід застосовується з превентивною функцією запобігти вчиненню адміністративного правопорушення. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.
Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи. 
Суд першої інстанції  відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       В.В. Куракова