Справа № 309/277/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        15 липня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого                                судді КОНДОРА Р.Ю.
суддів                                        МАЦУНИЧА М.В., БИСАГИ Т.Ю.
при секретарі                                МИКУЛЯК Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/277/19 за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Хустського районного суду від 17 грудня 2019 року, повний текст якого складено 17 грудня 2019 року, головуючий суддя Сідей Я.Я., -

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» заявою від 26.12.2018, що надійшла до Хустського районного суду 24.01.2019, звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 мотивуючи таким.
ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг і на підставі підписаної 20.05.2011 заяви отримала кредит у розмірі 25000,00 грн у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторони за правилами договору приєднання уклали кредитний договір.
Відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, які є публічною офертою і невід`ємною частиною договору, банк управі в односторонньому порядку змінювати ліміт кредитування, відсоткову ставку за кредитом, тарифи та інші елементи кредитування, інформація про що розміщується на офіційному сайті банку в мережі Internet на сторінці http://privatbank.ua. 
Сплата процентів за кредитним договором регулюється п.п. 2.1.1.12.2., 2.1.1.12.2.1., іншими положеннями договору і такі сплачуються в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на сайті http://privatbank.ua/kredity/. 
В силу положень ст. 1050 ч. 2 ЦК України, п.п. 2.1.1.4.2., 2.1.1.4.6. договору, в разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договором банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати всього належного за договором, включно з неустойкою.
Пунктом 1.1.7.11. договору передбачено, що він діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку клієнта, а також при закінченні використання послуг банку (п. 1.1.7.43.).
Позичальник обізнаний з умовами надання кредиту і зобов`язаний слідкувати за відповідними змінами в умовах кредитування, отримувати виписку з рахунку щодо здійснених за ним операцій, не допускати овердрафту тощо.
Банк свої зобов`язання за договором виконав, а відповідачка свої порушила і спричинила виникнення боргу, який станом на 28.10.2018 склав 219445,29 грн, із яких заборгованість: за кредитом - 38940,80 грн, за відсотками - 34624,61 грн, пеня - 145879,88 грн.
Посилаючись на ці обставини, на порядок виконання договірних зобов`язань та на передбачене договором і нормами ЦК України право банку достроково вимагати повернення всього заборгованого, банк просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором від 20.05.2011 б/н у розмірі 219445,29 грн із вищеперерахованими її елементами та покласти на відповідачку витрати зі сплати судового збору в сумі 3291,68 грн.

Рішенням Хустського районного суду від 17.12.2019 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, з того, що позивачем не були виконані передбачені законом правила укладення кредитного договору, доказів погодження сторонами істотних умов договору по суті, зокрема, щодо відсотків та неустойки, в справі немає, права відповідачки як споживача фінансових послуг не були дотримані, а розрахунок заборгованості є неточним і незрозумілим, тому доводи позову ґрунтуються на припущеннях.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.
Сторони в належній, погодженій між ними формі уклали за правилами договору приєднання кредитний договір, що відповідає вимогам закону. Відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, частково виконувала свої зобов`язання за договором і спричинила борг, який підлягає сплаті. Ці обставини підтверджені належними доказами, в тому числі заявою про надання банківських послуг, яка разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить договір про надання банківських послуг, розрахунком боргу, банківською випискою, іншими доказами, що не були спростовані. Банк управі був змінювати кредитний ліміт, на що відповідачка погодилася.
Правовими позиціями, висловленими Верховним Судом у справах №№ 441/569/17, 755/18246/15-ц, 755/2720/16-ц, 755/7704/15-ц, підтверджується правомірність і обґрунтованість доводів банку щодо дотримання вимог закону під час укладання кредитного договору, який не оспорювався відповідачем, відсутність потреби в підписанні позичальником Умов і Правил надання банківських послуг, необхідність належної оцінки доказів щодо розрахунку боргу.
Сторона просить рішення суду скасувати, позов - задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Дурдинець Р.Ю., яка апеляцію підтримала, розглянувши відповідно до ст. 372 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо кредитних зобов`язань та у відповідній частині законодавством про захист прав споживачів у редакції, що була чинною на час їх виникнення. Враховуючи положення, зокрема, ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-XII), ст. 2 ч. 1, ст. 10 ч. 1, ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч. 1, ст. 263 ч.ч. 1, 5, ст. 367 ч. 4 ЦПК України та беручи до уваги, що позов пред`являвся з підстав, які згідно з позицією позивача надавали йому право нарахувати та вимагати стягнення боргу за кредитом, відсотками, комісією, а також неустойки та обґрунтовувався відповідним чином, наявність у позивача відповідної правової підстави для нарахування зазначених платежів і для стягнення коштів, правильність застосування норм матеріального права підлягають перевірці судом під час розв`язання спору безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення або інші доводи.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

20.05.2011 ОСОБА_1 заповнила у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» бланк Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 8).
У полі заяви щодо видів (типів) платіжних карток є відмітка про бажання відповідачки оформити на своє ім`я платіжну картку «Кредитка «Універсальна»», в полі: «Бажаний кредитний ліміт за платіжною картою кредитка «Універсальна»/«Gold»» вказана сума у 500,00 грн.
В Анкеті-заяві зазначено, що «…ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку… становить… договір про надання банківських послуг.».
Бланк Анкети-заяви окрім вказівки на розмір кредитного ліміту не містить інформації про умови кредитування.
Анкету-заяву підписано працівником банку і відповідачкою 20.05.2011.

До позовної заяви позивач додав «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»» (а.с. 9), що містить одночасно такі умови кредитування:

«Універсальна, 30 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка - 3,0% на місяць; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - ПЕНЯ = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50,00 грн; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.01.2013 всі карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» переведені на тарифний план «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»;

«Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зокрема:
базова процентна ставка - 2,5% на місяць, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 - 2,9%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 - 3,6%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 - 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;

«Універсальна Contract» зокрема:
базова процентна ставка - 1,7% на місяць; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 - 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щомісячна комісія за кредитне обслуговування карти - 15,00 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - ПЕНЯ = 0,0001% від заборгованості, але не менше 50,00 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій;
до цих умов міститься примітка такого змісту: «з 01.09.2014 проводиться зміна тарифного плану «Універсальна Contract» на «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» або «Універсальна Gold»;

«Універсальна Gold» зокрема:
базова процентна ставка - 2,5% на місяць, з 01.04.2013 - 2,3%, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 - 2,7%, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 - 3,5%; розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 - 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів - до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; щорічна комісія за кредитне обслуговування карти - 500,00 грн; з 01.06.2012 щомісячна комісія за обслуговування (з 01.04.2013 - членський внесок за участь в Gold клубі) - 20,00 грн на місяць; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн; ПЕНЯ = 0,233% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 100,00 грн щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100,00 грн другий місяць поспіль і більше; штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань - 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.
до цих умов містяться примітки такого змісту: «з 01.09.2014 змінено процентну ставку по кредитним картам «Універсальна» та «Універсальна Голд» (зміну здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014); з 01.04.2015 змінено тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна Голд», розмір процентної ставки, пені тощо.

На обґрунтування свої вимог АТ КБ «ПриватБанк» надало суду витяг із Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розмішений на сайті https://privatbank.ua/terms/), який не містить даних про час формування та затвердження цих Умов і Правил (а.с. 10-24). Цими Умовами і Правилами встановлено, зокрема, що:
публікацією Умов і Правил надання банківських послуг банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги (далі Умови і Правила та/або договір) (Преамбула Умов і Правил);
щомісячний платіж - сума коштів у розмірі, визначеному у заяві на акцептування умов, розміщених у цьому документі, яку позичальник виплачує банку щомісяця з метою погашення заборгованості (п. 1.1.1.34.);
мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісяця має сплачувати клієнт протягом терміну дії картки; … залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношення до здійснених операцій з використанням платіжних карток (п. 1.1.1.60.);
Тарифи - розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору; перелік може змінюватися і доповнюватися, про що клієнт повідомляється відповідно до цих умов (п. 1.1.1.108.);
клієнт зобов`язаний:
погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші плати на умовах, передбачених договором відповідно до Тарифів банку (п.п. 1.1.2.1.7., 1.1.7.13., 2.1.1.5.5.);
банк має право у разі порушення власником … умов договору та/або у разі виникнення овердрафту … вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначені банком частці … у разі невиконання власником … своїх боргових та інших зобов`язань за договором (п.п. 1.1.3.2.3., 2.1.1.12.10.);
… право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта (п. 1.1.3.2.4.);
сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обов`язків відповідно до законодавства України та умов публічного договору (п. 1.1.5.1.);
клієнт несе відповідальність перед банком за збиток і витрати, понесені банком внаслідок порушення клієнтом умов чи положень договору або законодавчих чи нормативних актів (п. 1.1.5.15.);
при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених Тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій (п.п. 1.1.5.20., 2.1.1.7.6.);
якщо в інших розділах не встановлено інше, у разі непогашення кредиту у термін, встановлений графіком …, відсотків і винагороди, заборгованість … вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється відповідно до розміру, встановленого у заяві на приєднання до цього договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості; у разі непогашення зазначеного простроченого зобов`язання протягом 30 календарних днів усі платежі, що сплачуються після зазначеної дати, є пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту; у період нарахування пені на всю суму заборгованості за кредитним договором відсотки не нараховуються (п. 1.1.5.21.);
у разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочки понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування, при цьому, відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує (п. 2.1.1.12.2.2.);
умови використання кредитних карт ПАТ КБ «ПриватБанк», Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карт (п. 2.1.1.);
для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг; датою укладання договору є дата отримання карти, зазначена в заяві; договір укладається терміном на п`ять років; якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовилася від договору він продовжується на такий же термін (п. 2.1.1.2.1.);
підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (п. 2.1.1.2.4.);
банк має право:
у разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості … протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень - змінити умови кредиту, встановивши термін повернення кредиту 91-го дня з моменту порушення зобов`язань … і вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати винагороди, комісії та відсотків … в повному обсязі; … згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не настав, вважається, що термін наступив у 91-й день з моменту настання порушення зобов`язань клієнта з погашення заборгованості по кредиту (п. 2.1.1.4.6.);
за преміальними картками (Platinum, MC World Elite і Visa Infinite) термін погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами без встановленого мінімального обов`язкового платежу здійснюється в наступному порядку:
термін погашення відсотків … - щомісячно за попередній місяць; термін повернення кредиту - у повному обсязі не пізніше останнього дня строку дії договору;
згідно ст. 212 ЦКУ, у разі наявності прострочених кредитів (овердрафту) - терміном повернення кредиту (овердрафту) у повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості, термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту; термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа; термін погашення штрафів і пені за кредитом - з дня нарахування (п. 2.1.1.12.5.);
за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту; в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування; в разі, якщо в дату нарахування відсотків … клієнт використав всю суму кредиту, розмір кредиту збільшується на розмір боргових зобов`язань …, що мали місце на дату нарахування відсотків (п. 2.1.1.12.2.);
процентна ставка за кредитом на місяць, наступний за звітним, вказується банком у щомісячній виписці по картрахунку за звітний місяць (п. 2.1.1.12.11.);
за користування кредитом, наданим держателю, держатель сплачує банку фіксовану процентну ставку в розмірі, визначеному в Тарифах (п. 2.1.1.12.18.);
у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах , що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1.);
на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п. 2.1.1.12.6.);
за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365 календарних днів на рік (п. 2.1.6.9.);
у разі виникнення прострочених зобов`язань … на суму від 100,00 грн клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених Тарифів (п. 2.1.1.12.6.1.);
у разі непогашення заборгованості минулого місяця до 25-го числа поточного місяця … клієнт сплачує пеню за несвоєчасне погашення кредиту в пільговий період рівну діючій базові місячній процентній ставці від боргових зобов`язань на момент списання; пеня … утримується в момент переходу в звичайний період кредитування … (п. 2.1.1.12.7.2.);
у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання зі сплати відсотків … в розмірі, вказаному в Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків, встановлених у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Тарифах; сплата штрафу здійснюється … за кожний місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання позичальником зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом (2.1.6.19.);
договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (п. 1.1.7.11.);
термін позовної давності щодо вимог банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів, витрат банку складає 50 років (п. 1.1.7.31.);
у разі суперечності умов договору, що укладається банком із клієнтом до Умов і Правил надання банківських послуг пріоритет мають умови договору (п. 1.1.7.32.);
цей договір діє без обмеження строку (п. 1.1.7.42.);
… дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку … клієнта, … а також при закінченні використання послуг банку, … за наявності … непогашеної заборгованості перед банком … дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості (п. 1.1.7.43.).

Розрахунок заборгованості позивач склав за договором б/н від 20.05.2011, де визначив борг відповідача станом на 28.10.2018 у розмірі 219445,29 грн, із яких заборгованість: за кредитом - 38940,80 грн, за відсотками - 34624,61 грн, а також пеня - 145879,88 грн (а.с. 5-7). Водночас розрахунок заборгованості розпочинається не з 20.05.2011, а з 23.06.2015, дані про рух коштів до цієї дати, в тому числі, про суму кредиту (кредитного ліміту), у розрахунку відсутні.

З матеріалів справи випливає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» заявою, датованою 30.11.2017, вже зверталося до суду по стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором від 20.05.2011 б/н, що був визначений станом на 26.11.2017 в сумі 108799,77 грн, де заборгованість: за кредитом - 38940,80 грн, за відсотками - 34624,61 грн, а також пеня - 29577,23 грн (а.с. 54-55). Доданий до цієї позовної заяви розрахунок боргу теж розпочинався тільки з 23.06.2015 (а.с. 56). Ухвалою Хустського районного суду від 09.07.2018 зазначений позов було залишено без розгляду (а.с. 53).

В Анкеті-заяві немає вказівки на дату отримання клієнтом платіжної картки, як відсутня і вказівка на конкретну картку, її реквізити, а також на тип (вид) картки. Не зазначив кредитну картку з відповідними реквізитами, днем видачі та строком її дії банк і в позовній заяві.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач надав банківські виписки з даними за період з 01.05.2011 по 10.07.2019:
за основною картою з номером НОМЕР_1 , де оборот коштів фіксувався також за картою з номером НОМЕР_2 , кредитний ліміт був установлений 27.11.2014 в розмірі 25000,00 грн, а фактичні операції з коштами (зняття, поповнення коштів, розрахунки картою, що зафіксовані у виписці) розпочинаються з 23.06.2015 (зняття готівки в сумі 3000,00 грн) (а.с. 76-77);
за основною картою з номером НОМЕР_3 , де оборот коштів фіксувався також за картами з номерами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_2 , фактичні операції з коштами (зняття, поповнення коштів, розрахунки картою, що зафіксовані у виписці) розпочинаються з 01.06.2015 (розрахунок картою на суму 36,86 грн), за період з 23.05.2011 до 14.04.2015 фактичні операції з коштами не зафіксовані, натомість відображені тільки операції з нарахування та списання акційних бонусів, а з 14.04.2015 відображені нарахування бонусів за покупки, хоча самі операції покупок не зафіксовані (а.с. 78-79).

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 10.07.2019 № 30.1.0.0/2-20190116РВ0000000903 суд першої інстанції було повідомлено про те, що згідно кредитного договору від 20.05.2011 б/н ОСОБА_1 отримала картки № НОМЕР_2 і № НОМЕР_1 , остання з яких мала термін дії по 03.2018 (а.с. 80).

Інші дані щодо руху коштів та платіжних (кредитних) карток суду першої інстанції позивачем не надавалися.

До апеляційної скарги позивач додав:
банківську виписку за основною картою № НОМЕР_1 за період з 01.01.1999 по 13.01.2020, з якої вбачається, що оборот коштів фіксувався також за картами № НОМЕР_6 , № НОМЕР_2 , кредитний ліміт встановлювався 20.05.2011 в сумі 300,00 грн і був збільшений до 4200,00 грн, 21.08.2011 був збільшений до 5000,00 грн, 03.07.2013 був збільшений до 10000,00 грн, а 24.07.2014 був знижений до 0,00 грн, фактичні операції з коштами (зняття, поповнення коштів, розрахунки картою, що зафіксовані у виписці) розпочинаються з 23.06.2015 (зняття готівки в сумі 3000,00 грн) (а.с. 120-126);
банківську виписку за основною картою, номер якої вказаний як « НОМЕР_3 » за період з 01.01.1999 по 13.01.2020, з якої вбачається, що оборот коштів фіксувався також за картами № НОМЕР_5 , № НОМЕР_2 , фактичні операції з коштами (зняття, поповнення коштів, розрахунки картою, що зафіксовані у виписці) розпочинаються з 01.06.2015 (розрахунок картою на суму 36,86 грн), з 14.04.2015 відображені нарахування бонусів за покупки, хоча самі операції покупок не зафіксовані (а.с. 126-128);
копії довідок АТ КБ «ПриватБанк» без дати їх складання, вихідної реєстрації та підпису уповноваженої на складання довідок особи:
про зміну умов кредитування та встановлення ОСОБА_1 кредитного ліміту за договором без номера і дати, де вказано «старт карткового рахунку» 27.11.2014 № 5168742345792703, встановлення кредитного ліміту 27.11.2014 в розмірі 300,00 грн, збільшення його цього ж дня до 25000,00 грн і зменшення 30.11.2016 до 0,00 грн (а.с. 129);
про те, що між банком і ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір без номера і без дати, за яким були надані кредитні картки 27.11.2014 № НОМЕР_1 з терміном дії «03/18» і 12.03.2016 № НОМЕР_2 з терміном дії «08/17» (а.с. 130).

Інших, окрім наведених вище, даних щодо руху коштів та платіжних (кредитних) карток у справі немає.

Таким чином, у справі немає доказів видачі банком  ОСОБА_1  кредитної картки в день, який позивач вважає датою укладення кредитного договору, а також доказів надання банком позичальнику кредитних коштів у конкретній сумі та на визначену дату в порядку, передбаченому Умовами і Правилами, та доказів щодо руху коштів у період з 23.05.2011 до 23.06.2015, а якщо враховувати наявність певних обмежених щодо цього даних у банківських виписках, то щонайменше в період до 14.05.2015. Тож ключові дані та докази стосовно обставин, що пов`язуються з укладенням кредитного договору та власне виникненням і здійсненням з відповідного часу цивільних прав і обов`язків, які мають випливати з такого факту, у справі відсутні.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів, інших правочинів та інших юридичних фактів (ст. 11 ч. 1, ч. 2 п.п. 1, 4 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України).

Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 622-625, 1050, 1054 ЦК України, цивільні права та обов`язки повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати (за відповідних умов - достроково) виконання порушеного зобов`язання; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки.

Поряд із цим, за змістом положень Конституції України, ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон № 1023-ХІІ) щодо укладання договору про споживчий кредит:
держава захищає права споживачів (ст. 42 Конституції України, ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону № 1023-ХІІ);
договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 626 ч. 1, ст. 627 ЦК країни);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 628 ч. 1, ст. 634 ч. 1 ЦК України);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; проценти за кредитним договором, а також забезпечення зобов`язань за кредитними договором, зокрема, штрафом, пенею, які одночасно є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язань, є істотними умовами кредитного договору, що випливають із його предмету, правової природи й суті відповідних правовідносин; недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню, за загальним правилом, недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення; споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі (ст.ст. 546, 548, 549, 550, ст. 638 ч. 1, ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 11 ч. 4 абз. 2, 3 Закону № 1023-XII));
кредитний договір укладається в письмовій формі, його зміст може бути зафіксований як в одному, так і в кількох документах, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий позичальнику (споживачеві), покладається на кредитодавця (ст. 207 ч.ч. 1, 2, ст. 208 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 639 ч.ч. 1, 2, ст. 1054, ст. 1055 ч. 1 ЦК України, ст. 11 ч. 1, ч. 4 абз. 1 Закону № 1023-XII);
кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним; якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання його судом недійсним не вимагається (ст. 215 ч. 2, ст. 218 ч. 1, ст. 1055 ч. 2 ЦК України).

Особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч. 3 ЦПК України); кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 12 ч.ч. 2, 3, ст. 13 ч. 1, ст.ст. 76-81 ЦПК України).

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

Про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

У справі наявна лише складена працівником банку та підписана ОСОБА_1 20.05.2011 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Пам`ятка клієнта (Довідка про умови кредитування) у справі відсутня. «Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»», по-перше, не підписаний ані позичальником, ані кредитором і не містить ніяких вихідних реквізитів, по-друге, цей текст містить окремі умови кредитування за чотирма варіантами видачі та обслуговування карт «Універсальна» і по суті не є Тарифами банку як такими, а Тарифи банку, які теж є обов`язковою складовою кредитного договору (п. 1.1.1.108. та інші положення Умов і Правил), не були додані до позовної заяви. Понад те, зміст зазначених варіантів умов кредитування з очевидністю вказує на їх запровадження в тому числі значно пізніше від дати, яку позивач вважає днем укладання кредитного договору (у 2014-2015 рр.).

Тим часом, якщо Умови і Правила визначають загальні умови, на яких будь-яка особа може укласти кредитний договір за правилами договору приєднання, то у Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування) поряд зі змістом Анкети-заяви визначаються індивідуальні умови кредитування конкретного позичальника, що можуть відрізнятися від загальних умов. Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, процентну ставку за кредитом, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань тощо. Зазначене узгоджується зі змістом, зокрема, п.п. 1.1.1.37., 1.1.2.2.2., 1.1.6.1.-1.1.6.4. Умов і Правил, за яким позичальник може приєднатися до Умов і Правил не в повному обсязі, пропонувати зміни до них, про зміни у в умовах кредитування банк повідомляє клієнта і в разі, якщо одностороння зміна цих умов неможлива, передбачається підписання необхідних документів у банку, та узгоджується із нормами закону щодо дотримання прав сторін договору і фіксації його умов.

У позовній заяві банк взагалі не зазначив і не сформулював правову позицію щодо того, на яких умовах щодо сплати процентів були надані кошти відповідачці, якою була процентна ставка на момент укладення кредитного договору, якщо такий укладався. У розрахунку заборгованості, оскільки відсутні дані про рух коштів до 23.06.2015, теж не вказана процентна ставка починаючи з 20.05.2011, водночас з 27.11.2014 вказана ставка 32,40% річних (2,7% на місяць), а з 01.04.2015 - 42,0% річних (3,5% на місяць).

Утім, позивач не надав доказів укладання договору саме на таких умовах, погодження їх встановленим порядком із позичальником та фіксації в Пам`ятці клієнта (Довідці про умови кредитування), а на час, який позивач визначає датою укладення договору, жоден із варіантів умов кредитування не передбачав процентних ставок у розмірі 32,40% річних (2,7% на місяць) чи 42,0% річних (3,5% на місяць). У доданому до позовної заяви витягу з Тарифів… є варіант, що передбачає базові процентні ставки 2,7% на місяць (32,40% річних) з 01.09.2014 і 3,5% на місяць (42,0% річних) з 01.04.2015 - кредитна картка « Універсальна Gold », водночас підписаних позичальником умов кредитування з видачею «платіжної картки « Універсальна Gold »» у справі немає, в Анкеті-заяві натомість проставлена відмітка про бажання оформити картку «Кредитка «Універсальна»», а в графі «Універсальна Gold » відмітка відсутня, немає й доказів та підстав для висновку про тотожність відповідних варіантів кредитування та фінансових інструментів, про існування станом на 20.05.2011 умов кредитування з видачею кредитної картки «Універсальна Gold», про отримання відповідачкою кредитної картки саме на цих умовах.

У наданих позивачем умовах кредитування порядок і формули обрахунку пені визначені індивідуально і не співпадають із тими формулами і варіантами нарахування пені, що передбачені у п.п. 1.1.5.20., 2.1.1.7.6., 1.1.5.21., 2.1.1.12.2.2., 2.1.1.12.6.1., 2.1.1.12.7.2. Умов і Правил.

Беручи до уваги зміст Умов і Правил, Пам`ятка клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт і Заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг є поряд із власне Умовами і Правилами невід`ємними складовими частинами кредитного договору, дійсні індивідуальні умови якого узгоджуються сторонами в цих документах. Такі складові кредитного договору визнаються по суті й позивачем, що випливає зі змісту його апеляційної скарги, де він посилається саме на таку сукупність документів, які складають кредитний договір (а.с. 114-119). Зокрема, за відсутності Пам`ятки клієнта/Довідки про умови кредитування і Тарифів, як це має місце в справі, а також варіативності нарахування відсотків і пені згідно з Умовами і Правилами, не є можливим встановити дійсні умови кредитування в частині плати за кредит (процентів) на відповідний період, ставки і сплати підвищених процентів, конкретної відповідальності за порушення зобов`язання позичальником (пені) тощо. Окрім цього, надані позивачем Умови і Правила не містять реквізитів щодо часу їх формування та затвердження і не можуть слугувати доказом узгодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладеного саме 20.05.2011, як на цьому наполягає позивач.

Умови і Правила містять суперечливі положення щодо моменту (дати) укладання договору. Так, з одного боку, зазначено, що підписанням заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг, що за своїм правовим змістом відповідає положенням ст. 638, ст. 639 ч. 2, ст. 640 ч. 1 ЦК України, з іншого боку, одночасно вказано, що датою саме укладання договору є дата отримання карти, зазначена в заяві, тобто, дата укладання договору обумовлена іншою дією, яка повинна бути вчинена сторонами (видача/отримання картки) і має фіксуватися в заяві, що за своїм змістом не відповідає правилам ані частини 2 статті 640 ЦК України, у якій ідеться про дію, передбачену саме актом цивільного законодавства, ані частини 1 статті 212 ЦК України, оскільки не йдеться про обставину, щодо якої невідомо, настане вона чи ні. Такі положення по суті суперечать одні одним, допускають їх неоднозначне тлумачення щодо, зокрема, моменту виникнення відповідних правовідносин із правовими наслідками, що з цього випливають, чим створюють правову невизначеність, а відтак, порушують права учасників цивільних правовідносин.

Розрахунок заборгованості теж не узгоджується з датою, яку позивач вказує як дату укладання договору, оскільки щодо реального руху коштів розпочинається 23.06.2015, а інша дата, відображена в розрахунку (27.11.2014), по-перше, теж не відповідає даті виникнення спірних правовідносин, яку вказує позивач, по друге, на цю дату реальний рух коштів у розрахунку не відображався. В Анкеті-заяві відсутня фіксація факту видачі у певний день відповідачці кредитної картки із відповідними її реквізитами. Надані банківські виписки відображають рух коштів не лише за кредитними картками, щодо видачі яких відповідачці банк надав довідку, але й за іншими картками, стосунок яких до спірних правовідносин не підтверджується відповідними доказами.

Із урахуванням наведеного, відповідачка повинна була ясно, у передбаченій законом, у даному випадку - письмовій формі здійснити своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору з індивідуальними умовами кредитування, а також, щодо радикального збільшення позовної давності порівняно з установленою законом, шляхом підписання відповідного документа (документів, за потреби - відповідних положень Умов і Правил), у якому (яких) такі умови зафіксовані (вищенаведені норми закону та ст. 203 ч.ч. 3, 4, ст. 205 ЦК України). Дотримання належної форми і порядку укладання договору є обов`язком саме кредитора - сторони, яка запропонувала укласти договір невизначеному колу осіб, розробила його умови (ст. 634, ст. 641 ч. 1 ЦК України). Ці вимоги закону не були виконані.

Відтак, у справі відсутні докази щодо волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору та докази укладення договору 20.05.2011. На час розгляду справи судом не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати умови, на яких були надані банком кошти відповідачці, зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, процентної ставки за кредитом, комісій, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору.

Так само відсутні дані про тип (вид) кредитної картки, в тому числі, в контексті належності її до преміальних карток, тоді як ця обставина в разі укладення кредитного договору має значення для визначення моменту зміни строку зобов`язання в разі порушення його позичальником несплатою за кредитом протягом 210 днів поспіль (п. 2.1.1.12.5. та інші положення Умов і Правил). Відсутність доказів щодо категорії кредитної картки (карток), а також про рух коштів починаючи з 20.05.2011 виключають можливість з`ясування питання щодо наявності обставин, які можуть слугувати підставою для визнання строку кредитного зобов`язання, якщо позивач вважає, що воно виникло, таким, що настав з урахуванням указаних положень Умов і Правил.

Наданими позивачем документами не встановлюються факти і обставини щодо дійсних умов кредитування, які повинні бути встановлені лише письмовим доказом - власне текстом договору з індивідуальними умовами кредитування, що тільки й може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом як факту укладення договору, так і його умов. Так само, один лиш розрахунок заборгованості за відсутності інших необхідних доказів не є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом щодо власне кредитної заборгованості з відповідними її елементами, зокрема, процентами за кредитом і пенею.

З огляду на надані позивачем матеріали, множинність варіантів індивідуальних умов кредитування та відсутність документального підтвердження щодо варіанту, який у передбачений законом спосіб застосовувався у відносинах із відповідачкою, доводи позову щодо умов надання коштів не можуть бути враховані. Здійснення сторонами певних цивільних прав і обов`язків, що виникли внаслідок їхніх дій, не спростовує факту недотримання належної форми договору, сама по собі сплата певних платежів відповідачкою не може свідчити про належне досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору, про обізнаність з усіма умовами договору, якщо не були дотримані вимоги закону щодо відповідного оформлення правовідносин. Нарахування та пред`явлення до стягнення елементів боргу поза сумою фактично наданих банком коштів, що ґрунтуються на факті укладення кредитного договору, за таких умов безпідставне.

Позивач не виконав свого обов`язку доказування підстав і умов для стягнення процентів за кредитним договором і пені, не подав відповідні докази суду першої інстанції, як це вимагається ст. 83 ч.ч. 2, 8, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, а також не навів підстав щодо неможливості подання таких доказів, тож перешкод у доказуванні не мав. Наявність банківських виписок, які фіксують рух коштів, наведеного не спростовує і прогалини в доказах не усуває. По суті у справі немає доказів щодо обставин, які мають істотне значення в спорі. Позивач, розпорядившись процесуальними правами та здійснюючи обов`язок доказування вільно, на власний розсуд, просив суд першої інстанції розглянути справу без виклику його представника, на підставі наданих ним доказів, які вважав достатніми для задоволення позову (а.с. 4, 34). Доводи позову в цій частині, а також доводи апеляції ґрунтуються на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Виходячи з викладеного вище, доводи позивача про укладення договору в належній формі та з дотриманням вимог закону, та, відповідно, про наявність підстав для застосування правил щодо дострокового стягнення боргу за кредитним договором, не можуть бути враховані судом. Такі доводи не можуть розглядатися поза сукупністю інших обставин справи і не створюють підстав для визнання факту належного укладення договору із досягненням згоди щодо всіх його істотних умов.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на обґрунтування своїх вимог на правові позиції, висловлені Верховним судом в окремих справах, не можуть бути враховані.

Так, у справі № 441/569/17 (постанова колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21.03.2018) йдеться про стягнення боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з позичальника за кредитним договором, укладеним за правилами договору приєднання, судом касаційної інстанції підтверджено правомірність вимоги банку про стягнення боргу, твердження про належне укладення договору та законність судових рішень про їх задоволення. Однак, такі висновки були зроблені за інших фактичних обставин, аніж у даній справі: на підставі доказів були встановлені факти укладення кредитного договору в конкретну дату, видачі в день укладення договору кредитної картки з визначеним строком дії, ознайомлення позичальника з умовами договору, зокрема, й із Пам`яткою клієнта, узгодження умов договору, належного визначення процентної ставки за кредитом тощо. Крім того, питання вирішувалося в контексті доводів касаційної скарги щодо позовної давності та розміру неустойки. Саме за таких обставин суд констатував, що саме лиш посилання на непідписання позичальником Умов і Правил не заслуговує на увагу.

Справа № 755/18246/15-ц розглядалася колегією суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду щодо правовідносин, які виникли з кредитно-заставного договору, який складався із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифів, відповідно до цього договору позичальник шляхом перерахування на рахунок продавця товару отримав чітко обумовлену суму кредиту під конкретно визначені проценти за користування ним. У постанові від 07.03.2018 суд касаційної інстанції за таких умов зазначив, що підписавши анкету-заяву позичальник приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. Тобто, висновки зроблені за інших фактичних обставин, щодо іншого типу договору з іншими його складовими і умовами.

Аналогічно щодо умов кредитно-заставного договору з конкретними параметрами щодо дати укладення договору ще у 2006 році, суми кредиту, процентної ставки, який складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифів, зроблено у постанові колегії суддів судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16-ц висновок про приєднання позичальника до нього шляхом підписання зазначеної заяви та про відсутність потреби в підписанні позичальником Умов і Правил.

АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі послалося і на постанову Верховного Суду у справі № 755/7704/15-ц не вказавши дати її ухвалення. Втім, у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня постанова Верховного Суду в такій справі, а за даними цього реєстру судовий розгляд справи завершився ухваленням постанови Апеляційного суду міста Києва від 06.06.2018.

У подальшому, після ухвалення Верховним Судом постанов, на які посилався апелянт, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 висловила правову позицію щодо укладення кредитного договору зі споживачем фінансових послуг за правилами договору приєднання та стягнення на вимогу кредитора боргу за таким договором, згідно з якою покладання на слабшу сторону - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору за обставин, коли пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, не відповідає основним засадам цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Тож право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних фактичних і правових підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

В справі, що розглядається, таких підстав для стягнення відсотків і пені немає, розрахунок цих пред`явлених до стягнення сум не можна визнати обґрунтованим, здійсненим відповідно до чітко визначених і погоджених сторонами умов кредитування та підтвердженим доказами. У цьому контексті те, що позивач не відобразив конкретний метод нарахування пені з огляду на особливості застосування цього виду неустойки відповідно до індивідуальних умов кредитування та наведених вище положень Умов і Правил не має правового значення та не спростовує відсутність правової підстави для таких нарахувань. У частині стягнення цих сум суд першої інстанції відмовив правильно по суті, таке рішення ґрунтується на законі.

Стосовно відмови в позові в частині стягнення заборгованості відповідачки перед банком за сумою коштів, що були нею фактично отримані (38940,80 грн) та не були повернені, належить враховувати положення закону про підстави виникнення цивільних прав і обов`язків, їх виконання, зокрема, про право кредитора вимагати повернення наданих коштів та обов`язку боржника їх повернути на таку вимогу (ст. 530 ч. 2 ЦК України), що відповідає й правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та в інших постановах щодо аналогічних правовідносин. Відповідачка ОСОБА_1 не спростовувала факту отримання від банку коштів у цій сумі як такого, а вимога банку в цій частині узгоджується із законом. Суд першої інстанції залишив викладене поза увагою, послався в рішенні на вказану постанову суду касаційної інстанції, проте, застосував правову позицію не повною мірою та не обґрунтував підстави для неврахування відповідного правового висновку. Самі лиш міркування суду про неточність і незрозумілість розрахунку боргу за відсутності відповідного аналізу розрахунку, інших доказів та відповідної мотивації не є належним і достатнім обґрунтуванням відмови у відповідній вимозі.

Неправильно застосувавши норми матеріального та процесуального права в цій частині, суд дійшов помилкового висновку про необхідність відмови в задоволенні вимоги про стягнення на користь банку фактично одержаних відповідачкою від банку коштів.

За наведених обставин, апеляційну скаргу позивача в частині стягнення з відповідачки відсотків у сумі 34624,61 грн і пені в сумі 145879,88 грн слід на підставі ст. 375 ЦПК України залишити без задоволення, а рішення суду про відмову в позові в цій частині - без змін, в частині відмови у стягненні фактично одержаних відповідачкою від банку коштів у сумі 38940,80 грн апеляцію на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 38940,80 грн скасувати, цю вимогу позову задовольнити.

Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до результату апеляційного розгляду справи з урахуванням задоволення вимог позову в межах 17,75%. Позивач сплатив судовий збір загальною сумою 8229,20 грн, відповідачка сплатила судовий збір загальною сумою 384,20 грн, оскільки з відповідачки на користь позивача належить відшкодувати 1460,68 грн, а з позивача на користь відповідачки - 316,01 грн, то за результатом розгляду справи з відповідачки на користь позивача належить стягнути відповідну різницю (1144,67 грн) у рахунок відшкодування сплачених судових витрат (ст. 141 ч.ч. 1, 10 ЦПК України).

Керуючись ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 17 грудня 2019 року:
в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 180504,49 грн (сто вісімдесят тисяч п`ятсот чотири гривні 49 коп.), яка складається із заборгованості за процентами в сумі 34624,61 грн (тридцять чотири тисячі шістсот двадцять чотири гривні 61 коп.) та пені в сумі 145879,88 грн (сто сорок п`ять тисяч вісімсот сімдесят дев`ять гривень 88 коп.) скасувати, у задоволенні цих вимог позову відмовити,
в частині стягнення заборгованості в сумі 38940,80 грн (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок гривень 80 коп.) залишити без змін.
За результатом розгляду справи стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1144,67 грн у рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 29 липня 2020 року.

Судді