ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 594/81/20	Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А. 	
Провадження № 22-ц/817/583/20 	Доповідач - Бершадська Г.В.	
Категорія - 304090000   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Бершадська Г.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Ходоровський М. В., 
з участю секретаря - Панькевич Т.І. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року (ухвалене суддею Губіш О.А., повний текст якого складено 11 березня 2020 року) у цивільній справі № 594/81/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
       У січні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк “ПриватБанк” (далі - АТ КБ “Приватбанк”), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Свої вимоги обгрунтовувало тим, що 03 березня 2011 року між ПАТ КБ “ПриватБанк” та відповідачем було укладено кредитний договір відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 01 грудня 2019 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 24749, 57 грн., з яких: 15453, 38 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2267, 96 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 5373, 49 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1154, 74 грн. - штраф (процентна складова).
       Посилаючись на викладене банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 24749, 57 грн., а також понесені судові витрати.
       Рішенням Борщівського районного суду від 11 березня 2020 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором від 3 грудня 2011 року в розмірі 15453грн. 38 коп. та судові витрати.
       Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови у стягненні процентів, пені та штрафів АТ КБ “ПриватБанк” звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його в цій частині та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.
       Апелянт зазначив, що після підписання відповідачкою 3 березня 2011 року заяви-анкети про надання банківських послуг 23 березня 2011 року вона підписала ще довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, яка є тарифами банку і передбачає базову відсоткову ставку за користування кредитом 2,5 % на місяць. Вважає, що суд повинен був застосувати висновки Верховного Суду у справах №750/6058/17-ц, 572/1169/17-ц, 382/327/18-ц, врахувати умови кредитування і стягнути заборгованість за процентами виходячи з процентної ставки 2,5 % на місяць, яка зазначена в довідці про умови кредитування.
       Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
       В судове засідання сторони не з`явились.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
       Судом встановлено, що 3 березня 2011 року між АТ КБ “ПриватБанк” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.
       У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.
       До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна» “Універсальна, 30 днів пільгового періоду” “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.
       Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 01 грудня 2019 року становить 24749, 57грн., з яких 15453, 38 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2267, 96 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 5373, 49 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1154, 74 грн. - штраф (процентна складова).
       Відмовляючи у стягненні процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафу суд першої інстанції виходив з відсутності підстав вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили ціну договору , яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами , а також відповідальність у вигляді неустойки. При цьому суд зазначив, що долучені до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна”, “Універсальна, 55 днів пільгового періоду” та витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані відповідачем.
       Колегія часткового погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.
       Суд першої інстанції невірно зазначив, що позивачем до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт “Універсальна”, “Універсальна , 55 днів пільгового періоду”, який не містить підпису відповідача у зв`язку з чим вважав позовні вимоги позивача недоведеними. 
       З матеріалів справи вбачається, що по спливу двадцяти днів після підписання заяви-анкети відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки “Універсальна, 55 днів пільгового періоду”, в якій зазначена базова процентна ставка в місяць -2,5% , розмір та строк щомісячних платежів, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та штраф при порушенні строків платежів з будь-якого грошового зобов`язання.
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. 
       Відповідво до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк.
       Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). .
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
       За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
       Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування {частина друга статті 78 ЦПК України ). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       АТ КБ “Приватбанк” в позовній заяві свої вимоги обґрунтовувало тим, що при укладенні договору сторони керувались статтею 634 ЦК України, відповідач погодилась на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6), зміну тарифів банку (1.1.1.6.7, 1.1.5.1, 1.1.5.2). Банк використав своє право на зміну умов договору, а саме: -впроваджено зміни щодо відсоткової ставки з 01.09.2014 року до розміру 34,8% річних, з 01.04.2015 року до розміру 43,2% річних які застосовуються до майбутніх операцій з використання коштів, - списання процентів та мінімального обов`язкового платежу з рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту (2.1.1.3.1), - з 01.04.2019 року у разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним , неустойки починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, процентах, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі 86,4%для картки “Універсальна”, 86,0% для картки “Універсальна голд” від простроченої суми заборгованості.
       На підтвердження своїх вимог позивач надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який не містить підпису відповідача та посилався, що саме ці Умови і Правила діяли на час укладення кредитного договору і з ними була ознайомлена відповідач. Однак вказані Умови і Правила містять положення про договірне списання коштів за рахунок та в рамках встановленого кредитного ліміту та нарахування відсотків з 181-го дня за підвищеними процентними ставками (86,4% та 84,0%). Отже такого змісту Умови та Правила не могли діяти на час укладення договору.
       Позивач, зазначаючи про дати внесення чергових змін в Умови і Правила надання банківських послуг щодо підвищення процентних ставок та договірне списання коштів за рахунок кредитного ліміту, не надав допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин. 
       Долучений позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості за кредитним договором виконаний ним власноруч у вигляді трьох окремих розрахунків не є допустимим та достатнім доказом розміру заборгованості в розумінні статті 78 ЦПК України (а.с.10-26).
       Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12р. №578/5.
       Подання належно оформленої банківської виписки є необхідним для підтвердження інформації про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача.
       Розрахунок заборгованості за період з 23.03.2011року по 31.05.2015 року та за період з 01.06.2015 року по 30.09.2019 року не містить підпису представника банку. Підпис представника банку є лише на розрахунку заборгованості за період з 01.09.2019 року по 01.12.2019 року. Вказані розрахунки не прошиті та не завірені печаткою банку.
       Надані позивачем докази не є допустимими та достатніми доказами щоб зробити висновок про доведеність позовних в оскаржуваній частині.
       З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач надав заяву про такий розгляд справи і зазначав про прийняття рішення на підставі наданих ним документів, які вважав достатніми для прийняття рішення (а.с. 7,9).         Відсутність заперечень відповідача щодо розміру заборгованості не дає підстав для ухвалення рішення про задоволення позову за відсутності допустимих та достовірних доказів, які відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач повинен подати разом з поданням позовної заяви.
       Враховуючи відсутність доказів про збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами банк має право на отримання процентів за ставкою 2,5% в місяць, яка була погоджена сторонами.
       Беручи до уваги те, що розмір заборгованості виконаний банком з урахуванням зазначених ним змін до Умов та Правил надання банківських послуг, які збільшували відповідальність позичальника та із застосуванням договірного списання коштів з рахунку за рахунок кредитного ліміту (по процентах та мінімальному обов`язковому платежу) відсутність виписки по рахунку, яка відображає проведені операції (покупку товарів, зняття готівки та списання відсотків) суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити розмір заборгованості за кредитним договором.
       Відповідно до частини пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Згідно ч.4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. 
       За таких обставин колегія суддів вважає, що резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину.
       Згідно вимог ст. 141 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування судового збору внаслідок зміни мотивувальної частини рішення.
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.
       Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року залишити без змін, змінивши його мотивувальну частину.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
       Повний текст постанови складено 23 червня 2020 року.

Головуючий                                                                Бершадська Г.В.

Судді:                                                                        Гірський Б.О.

                                                                               Ходоровський М.В.